ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №  320/5569/19                                               Головуючий у І інстанції - Горобцова Я.В.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.                                                                            

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  03 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Шурка О.І., Оксененка О.М.,    

                          при секретарі:                  Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,   
В С Т А Н О В И Л А:
Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому просило   визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби № 0012564405 від 03.10.2019.
Позовні вимоги мотивовано неправомірністю висновків Відповідача про застосування нормативу відрахування частини чистого прибутку (доходу) у розмірі 90 % замість 40 % від обсягу чистого прибутку (доходу) при визначенні основного зобов`язання зі сплати частини чистого прибутку (доходу) за підсумками ІІ кварталу 2019 року, оскільки Фінансовий план Позивача на 2019 рік, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 944-Р, не передбачав збільшення відрахувань до рівня 90 % від прибутку. Натомість, ним передбачено направлення частини коштів на виконання міжнародних зобов`язань на здійснення капітальних інвестицій та спрямування 40 % чистого прибутку до Державного бюджету України, що повністю відповідає вимогам ст. 111 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" від 21.09.2006 № 185-V.
Враховуючи вищевикладене, Позивач зобов`язаний направляти державі, як власнику, грошові кошти (частину прибутку) в розмірі встановленому в чинній редакції фінансового плану. Оскільки, державні підприємства повинні виконувати фінансовий план на відповідний календарний рік, тому Позивач на виконання затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України фінансового плану на 2019 рік, правомірно сплатив 14 серпня 2019 року  до державного бюджету 40 % чистого прибутку (доходу) за ІІ квартал  2019 року у розмірі 210 595 677,00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби  від 3 жовтня 2019 року № 0012564405.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Офісом великих платників податків ДПС подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема, вказує, що 27 квітня 2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 363 «Про внесення зміни до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою внесені зміни до пункту 1 Порядку № 138, відповідно до яких з 1 січня 2019 року норматив відрахування до бюджету збільшився з 40 % до 90 % для підприємств, обсяг чистого прибутку яких фактично у відповідному звітному періоді становить більше 50 000 тис. грн. і 50 відсотків - інших підприємств. Відтак, Позивачем, в порушення пункту 1 Порядку № 138 (із врахуванням змін, внесених постановою № 363), при визначенні основного зобов`язання зі сплати чистого прибутку (доходу) за підсумками ІІ кварталу 2019 року безпідставно застосовано норматив відрахування частини чистого прибутку (доходу) у розмірі 40 %, що призвело до зменшення доходів бюджету.
Також, Офіс великих платників звернув увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 2а-8123/12/1370, відповідно до якого застосування до Позивача штрафних санкцій на підставі статті 126 ПК України не відповідає змісту вищевказаної норми, дія якої поширюється виключно на випадки несплати платником податків грошових зобов`язань. При цьому покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів, а також сплата його до державного бюджету України, не змінює правової природи такого платежу. Крім того, у Відповідача не було законних підстав для застосування до підприємства штрафних санкцій, оскільки, платіж (частина прибутку (доходу), що відраховується державними підприємствами до бюджету, не є податковим зобов`язанням, хоча декларування та сплата цього платежу (код 21010100) здійснюється у порядку, передбаченому для податку на прибуток підприємств, а контроль за його відрахуванням покладено на Державну фіскальну службу.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Крім того, вказано, що для нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, базовим податковим (звітним) періодом є календарний квартал. Постанова Кабінету Міністрів України від 11.04.2018 № 259 втратила чинність лише 27.04.2019.
Відтак, враховуючи, що предметом камеральної перевірки був розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за ІІ-й квартал 2019 року, то податковим (звітним) періодом в такому випадку є саме II-й квартал 2019 року, який розпочався 1 квітня 2019 року та закінчився 30 червня 2019 року.
Крім того, вказано на відсутність повноважень Відповідача перевіряти сплату чистого прибутку, позаяк в переліку загальнодержавних та місцевих податків (зборів), встановлених у статтях 9 та 10 ПК України, відсутній такий податок (збір) як «частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями». 
Відповідно до ч. 1 ст. 308            КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" є державним комерційним підприємством цивільної авіації, яке засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України, що слідує з загальних положень Статуту ДП "МА "Бориспіль", затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 06.10.2017 № 340.
Офісом великих платників податків ДПС проведено камеральну перевірку даних, задекларованих державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у Розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за ІІ квартал 2019 року", за результатами якої складено акт від 06.09.2019 № 38/28-10-44-05/20572069.
За наслідками проведення перевірки Відповідачем встановлено порушення ДП "МА "Бориспіль" ст. 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" та п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями", затвердженого Постановою КМ України від 23.02.2011 № 138, зі змінами.
Надалі Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.10.2019 № 0012564405, яким Позивачу із посиланням на пункт 54.3 статті 54, пункт 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), код платежу 21010100, на суму 263   244 598 грн., із них за податковими зобов`язаннями на суму 263 244   598,00 грн.
Вважаючи вказане податкове-повідомлення рішення протиправним, Позивач після процедури адміністративного оскарження, звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачу не надано право самостійно визначати суму частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, та, як наслідок, складати та надсилати податкове повідомлення-рішення  від 03 жовтня 2019 року № 0012564405.
Крім того, на час нарахування Позивачу частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за ІІ-й квартал 2019 року, відповідно до Порядку № 138 та затвердженого Кабінетом Міністрів України фінансового плану ДП "МА "Бориспіль", Позивач був зобов`язаний сплатити чистий прибуток (дохід) в розмірі 40 %, тому цей обов`язок був ним повністю виконаний, оскільки, Позивач зобов`язаний направляти державі, як власнику, кошти (частину прибутку) в розмірі, встановленому в чинній редакцій фінансового плану.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України "Про управління об`єктами державної власності" від 21.09.2006 № 185-V (далі - Закон № 185-V).
Відповідно до частини першої статті 111 Закону № 185-V державні унітарні підприємства та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями затверджений постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями" від 23 лютого 2011 року № 138 (Порядок № 138).
Відповідно до абзацу першого пункту першого 1 Порядку № 138 (в редакції станом до 27.04.2019) згідно з цим Порядком частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі 75 відсотків.
Кабінетом Міністрів України 14 березня 2018 року прийнято постанову № 173 "Про внесення зміни до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями", якою Кабінет Міністрів України постановив на часткову зміну абзацу першого пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 138, установити, що частина чистого прибутку (доходу), яка відраховується державними та казенними унітарними протезно-ортопедичними підприємствами, віднесеними до сфери управління Міністерства соціальної політики, до державного бюджету за відповідний період, визначається в розмірі 40 відсотків за умови спрямування ними 35 відсотків чистого прибутку (доходу) від своєї діяльності до спеціальних цільових фондів, створення яких передбачено статутами зазначених підприємств. Використання 35 відсотків вивільненого чистого прибутку (доходу) підлягає аудиту в установленому законодавством порядку (далі - Постанова Кабінету Міністрів України № 173). Постанова КМ № 173 набрала чинності 20.03.2018.
11 квітня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 259 "Про внесення зміни до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями", якою Кабінет Міністрів України постановив на часткову зміну абзацу першого пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 138, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 173, установити, що частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до державного бюджету за відповідний період, визначається у розмірі 40 відсотків за умови спрямування 35 відсотків чистого прибутку (доходу) на виконання міжнародних зобов?язань та здійснення капітальних інвестицій. Використання 35 відсотків чистого прибутку (доходу) підлягає обов`язковому щорічному державному фінансовому аудиту (далі - Постанова КМ №259). Постанова КМ №259 набрала чинності 13.04.2018.
Тобто, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями" від 14 березня 2018 року № 173, якою частково змінений абзац перший пункту 1 Порядку № 138, станом до 27.04.2019 частина чистого прибутку (доходу), яка відраховується державними підприємствами до державного бюджету за відповідний період, визначається в розмірі 40 відсотків за умови спрямування ними 35 відсотків чистого прибутку (доходу) від своєї діяльності до спеціальних цільових фондів, створення яких передбачено статутами зазначених підприємств.
В подальшому Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 24 квітня 2019 року № 363 внесено зміну до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 138, замінивши в абзаці першому слова і цифри "у розмірі 75 відсотків" словами і цифрами "за результатами фінансово-господарської діяльності починаючи з 1 січня 2019 року у розмірі 90 відсотків для підприємств, обсяг чистого прибутку яких фактично у відповідному звітному періоді становить більше 50000 тис. гривень, і 50 відсотків - інших підприємств" (далі - Постанова № 363).
Постановою № 363 визнано такими, що втратили чинність, постанова Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 173 "Про внесення зміни до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями" та постанова Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями" від 11.04.2018 № 259.
Отже, з урахуванням змін, внесених Постановою № 363, пункт перший Порядку № 138 викладено в наступній редакції: " 1. Згідно з цим Порядком частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, за результатами фінансово-господарської діяльності починаючи з 1 січня 2019 року у розмірі 90 відсотків для підприємств, обсяг чистого прибутку яких фактично у відповідному звітному періоді становить більше 50000 тис. гривень, і 50 відсотків - інших підприємств.".
Об?єктом проведення спірної камеральної перевірки були дані, задекларовані Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у Розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за ІІ-й квартал 2019 року.
Суд першої інстанції вірно встановив, що під час проведення перевірки використано розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за І-й квартал 2019 року (від 10.05.2019 № 9094457824), Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І-й квартал 2019 року (від 16.05.2019 № 9102000730), розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за І-ше півріччя 2019 року (від 07.08.2019 № 9172279583), Звіт про фінансові результати (звіт  про сукупний дохід) за І півріччя 2019 року (від 08.08.2019 № 9173588347), які надані до Офісу великих платників податків Державної податкової служби.   
06.08.2019 Позивачем засобами телекомунікаційного зв`язку подано Відповідачу Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за ІІ квартал 2019 року, за І півріччя 2019 року.
Подача даного Розрахунку підтверджується квитанцією № 2 від 07.08.2019 за реєстраційним № 9172279583, що Відповідачем не заперечується.
Відповідно до другого абзацу пункту 3 Порядку № 138 Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.
Суд першої інстанції вірно вказав, що матеріалами справи підтверджується, що Позивачем був поданий Відповідачу також Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за  І півріччя 2019 року, подача якого підтверджується квитанцією № 2 від 08.08.2019.
14 серпня 2019 року Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" сплачено до державного бюджету 40%  частини чистого прибутку (доходу) за ІІ-й квартал 2019 року, в розмірі 210 595 677 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 14 серпня 2019 року № 324.
В той же час, суд першої інстанції обгрунтовано встановив наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 363, якою внесено зміну до пункту 1 Порядку № 138, замінивши в абзаці першому слова і цифри "у розмірі 75 відсотків" словами і цифрами "за результатами фінансово-господарської діяльності починаючи з 1 січня 2019 року у розмірі 90 відсотків для підприємств, обсяг чистого прибутку яких фактично у відповідному звітному періоді становить більше 50000 тис. гривень, і 50 відсотків - інших підприємств".
Згідно статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності", закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п`ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях.
Офіційними друкованими виданнями є: "Офіційний вісник України"; газета "Урядовий кур`єр".
За положеннями статті 5 вищенаведеного Указу Президента, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. Акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов`язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях.
Дата набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 363 у самій постанові не визначена. Постанова № 363 опублікована в газеті "Урядовий кур`єр" № 82 від 27.04.2019.
Згідно з статтею 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Так, в рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України вказав, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Абзацом першим пункту 2 Порядку № 138 встановлено, що частина чистого прибутку сплачується наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності державними унітарними підприємствами за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.
Для податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України податковими періодами є календарні квартали, півріччя, три квартали, рік (крім випадків, передбачених п. 137.5 ст. 137 ПК України).
Тобто, для нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, в 2019 році базовим податковим (звітним) періодом є календарний квартал.
Враховуючи, що предметом камеральної перевірки був Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за ІІ-й квартал 2019 року, суд першої інстанції вірно зазначив, що податковим (звітним) періодом в такому випадку є саме ІІ-й квартал 2019 року, який розпочався 1 квітня  2019 року та закінчився 30 червня 2019 року.
Отже, з урахуванням приписів статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" та положень статті 5 Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" суд першої інстанції вірно вказав, що Постанова Кабінету Міністрів України № 363 набрала чинності 27 квітня 2019 року, що Відповідачем не заперечується та вказує на відсутність підстав для застосування її в першому кварталі.
Крім того, згідно з ст. 75 Господарського кодексу України основним плановим документом державного комерційного підприємства є фінансовий план, відповідно до якого підприємство отримує доходи  і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів. 
Відповідно до приписів абз. 2 ч. 2 ст. 75 Господарського кодексу України фінансовий план підлягає затвердженню до 1 вересня року, що передує плановому, якщо інше не передбачено законом: підприємств, що є суб`єктами природних монополій, та підприємств, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 мільйонів гривень, - Кабінетом Міністрів України; інших підприємств - органами, до сфери управління яких вони належать. 
Частиною дев`ятою статті 75 Господарського кодексу України передбачено, що розподіл прибутку (доходу) державних комерційних підприємств здійснюється відповідно до затвердженого фінансового плану з урахуванням вимог цього Кодексу та інших законів.
Дані положення Господарського кодексу України узгоджуються із положеннями Статуту Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".
Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про затвердження фінансового плану державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на 2019 рік" від 12.12.2018 № 994-р затверджено фінансовий план Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на 2019 рік, який розміщено на офіційному веб-сайті уповноваженого органу управління ДП МА "Бориспіль" - Міністерства інфраструктури України (https://mtu.gov.ua/news/30530.html), а також долучено Позивачем до матеріалів справи.
Відповідно до фінансового плану ДП "МА "Бориспіль" на 2019 рік (код рядка 2011 "Нараховані до сплати відрахування частини чистого прибутку державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету" Кабінетом Міністрів України затверджено відрахування до бюджету за підсумками 2019 року 40 % чистого прибутку ДП МА "Бориспіль" у сумі 368   268 000,00 грн. на рік, в тому числі на І квартал 2019 року - у сумі 17 433 000,00 грн., на ІІ квартал 2019 року - у сумі 130 517 000,00 грн., на ІІІ квартал 2019 року - у сумі 162 778 000,00 грн., на ІV квартал 2019 року - у сумі  57 540 000,00 грн.
Тобто, фінансовий план Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на 2019 рік, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 944-Р, не передбачав збільшення відрахувань до рівня 90 % від прибутку. Водночас ним передбачено направлення частини коштів на виконання міжнародних зобов?язань, на здійснення капітальних інвестицій та спрямування 40 % чистого прибутку до Державного бюджету України, що узгоджується з положеннями ст. 11-1 Закону № 185, та що вірно вказано судом першої інстанції. 
Разом з тим, ні постановою № 363, ні Порядком складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб?єкта господарювання державного сектору економіки  затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015 № 205 не встановлено обов`язку для Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" ініціювати внесення змін до вже затвердженого фінансового плану підприємства. 
Відтак, Позивач зобов?язаний направляти державі, як власнику, грошові кошти (частину прибутку) в розмірі встановленому  в чинній редакції фінансового плану. Оскільки, державні підприємства повинні виконувати фінансовий план на відповідний календарний рік, вимогами діючого законодавства не встановлено обов`язку для державних підприємств вносити відповідні зміни в їх діючі фінансові плани, зокрема, на 2019 рік.  
Крім того, прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 363, згідно з якою частина чистого прибутку (доходу) державних підприємств збільшилася з 40 до 90 %, безумовно істотно вплинуло на права та обов`язки Позивача по відрахуванню до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу), як державного підприємства, оскільки навантаження на чистий прибуток (дохід) підприємства збільшилося у 2,25 рази.
На виконання своїх обов`язків та фінансового плану, 14 серпня 2019 року Позивачем правомірно сплачено до державного бюджету 40% чистого прибутку (доходу) за ІІ-й квартал 2019 року, що становить 210   595   677,00 грн., оскільки на час його нарахування діючим фінансовим планом Позивача був встановлений обов`язок по сплаті чистого прибутку в розмірі 40 %, а постановою від 24.04.2019 № 363 не встановлено обов`язку щодо сплати частини чистого прибутку (доходу) за підсумками ІІ кварталу 2019 року у розмірі 90 % від обсягу чистого прибутку (доходу), як і  не встановлено обов`язку здійснювати донарахування (доплату) частини чистого прибутку (доходу) у зв?язку із внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 363 змінами до Порядку № 138  .
Згідно  пункту 3 Порядку № 138 частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.
Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 138 сплачена відповідно до цього Порядку частина чистого прибутку (доходу) зараховується на відповідні рахунки з обліку надходжень до загального фонду державного бюджету, відкриті в органах Державної казначейської служби.
Процедуру складання, затвердження (погодження) та контролю виконання фінансового плану державного комерційного та казенного підприємства, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) прямо чи опосередковано належить державі, визначає Порядок складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затверджений      наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015 № 205 "Про затвердження Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 березня 2015 року за № 300/26745 (набрав чинності 03.04.2015, далі - Порядок № 205).
Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку № 205 фінансовий план підприємства складається за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку на кожний наступний рік з поквартальною розбивкою і відображає очікувані фінансові результати в запланованому році. Фінансовий план підприємства містить інформацію щодо фактичних показників минулого року, планових і прогнозних показників поточного року, запланованих показників на плановий рік, а також інформацію згідно із стратегічним планом розвитку підприємства.
Під час складання фінансового плану, звіту про його виконання та підготовки пояснювальної записки підприємство використовує рекомендації щодо складання фінансового плану підприємства та звіту про його виконання, підготовки пояснювальних записок до них, зазначені в додатку 2 до цього Порядку (абз.2 п.2 Порядку № 205).
Згідно з пунктом четвертим Порядку № 205 проект фінансового плану підприємства, підписаний керівником підприємства, з пронумерованими та прошнурованими сторінками у двох примірниках разом з пояснювальною запискою в паперовому та електронному вигляді подається суб`єкту управління об`єктами державної власності до 01 червня року, що передує плановому.
Проект фінансового плану підприємства, суб`єктом управління якого є Кабінет Міністрів України, подається Мінекономрозвитку відповідно до абзаців першого і другого цього пункту.
Суб`єкти управління у строк, що становить не більш як 10 робочих днів з дня надходження проекту фінансового плану підприємства, здійснюють аналіз зазначеного проекту з обов`язковим порівнянням його показників з показниками фінансово-господарської діяльності підприємства за два попередні роки, приймають рішення про затвердження/погодження фінансового плану або повернення його на доопрацювання та в письмовій формі повідомляють підприємство про прийняте рішення (п.5 Порядку № 205).
Суб`єкти управління подають у паперовому та електронному вигляді Мінфіну до 15 липня року, що передує плановому, для врахування під час формування державного бюджету зведені основні фінансові показники підприємств, зазначені в додатку 1 до цього Порядку, з відміткою "Розглянуто", за винятком підприємств, що є суб`єктами природних монополій або плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 мільйонів гривень, та підприємств, суб`єктом управління яких є Кабінет Міністрів України.
Суб`єкти управління затверджують фінансовий план підприємства до 01 вересня року, що передує плановому, та в паперовому вигляді подають до Мінекономрозвитку, Мінфіну і ДФС завізовані зведені основні фінансові показники за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, а в електронному вигляді - фінансові плани щодо кожного підприємства в повному обсязі.
Фінансові плани підприємств, що є суб`єктами природних монополій на загальнодержавних ринках, підприємств, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 мільйонів гривень, та підприємств, суб`єктом управління яких є Кабінет Міністрів України, підлягають затвердженню шляхом прийняття відповідних рішень Кабінетом Міністрів України (п. 6 Порядку №205).
Відповідно до пункту восьмого Порядку № 205 зміни до затвердженого фінансового плану підприємства можуть уноситись не більше двох разів протягом календарного року.
Зміни до фінансового плану підприємства не можуть уноситись у періоди, календарний строк яких закінчився.
Відповідно до пункту дев`ятого Порядку № 205 суб`єкти управління після прийняття рішення щодо внесення змін до фінансового плану підприємства подають зведені показники фінансових планів з урахуванням унесених змін до Мінекономрозвитку, Мінфіну і ДФС згідно з вимогами, передбаченими пунктом 5 цього Порядку, із зазначенням підстав унесення змін.
Суб`єкти управління, до сфери управління яких належать підприємства, що є суб?єктами природних монополій на загальнодержавних ринках, та підприємства, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 мільйонів гривень, подають завізований проект рішення Кабінету Міністрів України разом з проектом зміненого фінансового плану таких підприємств на погодження до Мінекономрозвитку і Мінфіну, а підприємства, суб`єктом управління яких є Кабінет Міністрів України, - до Мінекономрозвитку згідно з пунктом 6 цього Порядку.
Проект рішення Кабінету Міністрів України погоджується згідно з пунктом 7 цього Порядку. На проекті фінансового плану підприємства ставиться відмітка "Змінений" та зазначається дата його затвердження або погодження.
Пункт 10 Порядку № 205 визначає, що контроль за своєчасним складанням фінансових планів підприємств та виконанням показників затверджених фінансових планів підприємств здійснюють суб`єкти управління.
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що аналіз даних положень засвідчує, що законодавством визначено чіткий порядок складання, затвердження (погодження), внесення змін та контролю виконання фінансового плану державного комерційного та казенного підприємства, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) прямо чи опосередковано належить державі.
Тобто, вимоги постанови № 363, якою відрахування частини чистого прибутку (доходу) для державних унітарних підприємствам та їх об`єднань до державного бюджету за відповідний період збільшено з 40 до 90 відсотків, повинні узгоджуватися із приписами Порядку № 205 щодо завчасного планування очікуваних фінансових результатів та можливості своєчасно змінити показники фінансового плану.
В той же час, постанова № 363 не враховує вимог Порядку № 205, що ставить Позивача у становище правової невизначеності.
Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що Позивач є державним комерційним підприємством, а тому повинен здійснювати свою діяльність, керуючись статтею 75 Господарського кодексу України, відповідно до якої розподіл прибутку (доходу) державних комерційних підприємств здійснюється відповідно до затвердженого фінансового плану з урахуванням вимог цього Кодексу та інших законів, що, зокрема, підтверджується листом Офісу великих платників податків ДПС від 26.09.2019 № 325/9/28-10-44-05-09.
За наведених обставин справи та правового регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції правомірно вказав, що нарахування Позивачу частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за ІІ-й квартал 2019 року, відповідно до Порядку № 138 та затвердженого Кабінетом Міністрів України фінансового плану ДП "МА "Бориспіль", Позивач був зобов`язаний сплатити чистий прибуток (дохід) в розмірі 40 %, встановленому в чинній редакцій фінансового плану.
Крім того, оцінюючи правомірність дій Відповідача в межах спірних правовідносин, суд першої інстанції вірно вказав, що статтями 9 та 10 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік загальнодержавних і місцевих податків і зборів.
До загальнодержавних належать такі податки та збори: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.
До місцевих податків та зборів належать: податок на майно; єдиний податок; збір за місця для паркування транспортних засобів; туристичний збір; місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).
З аналізу вказаних вище норм вбачається, що в переліку загальнодержавних та місцевих податків (зборів), встановлених у статях 9 та 10 ПК України, відсутній такий податок (збір) як "частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями", що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 826/19797/16.
Колегія суддів вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який вказав, що  Відповідачем проведено камеральну перевірку з порушенням пункту 76.1 статті 76 ПК України, оскільки поданий Позивачем Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за ІІ-й квартал 2019 року не є податковою звітністю, в той час як відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
В частині відсутності повноважень Відповідача приймати спірне податкове повідомлення-рішення, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Пунктом 17 частини другої статті 29 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду Державного бюджету України віднесено частину чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.
Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та виконавчі органи міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення) рад координують діяльність відповідних органів стягнення щодо виконання визначених для територій показників доходів бюджету (частина третя статті 45 БК України).
Відповідно до статті 29 Бюджетного кодексу України та статей 5 і 11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 р. № 138 затверджено Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (далі - Порядок № 138).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 138, який затверджено відповідно до статті 29 Бюджетного кодексу України та статей 5 і 11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.
При цьому, порядок сплати частини чистого прибутку (доходу) встановлюється Кабінетом Міністрів України, а Державна податкова служба лише встановлює форму Розрахунку частини чистого прибутку (доходу). Розрахунок подається до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств, розрахована сума частини чистого прибутку (доходу) зазначається в такій декларації з податку на прибуток підприємств.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 138 інформацію про нарахування та сплату частини чистого прибутку (доходу) відповідно до цього Порядку державні унітарні підприємства та їх об`єднання подають центральним та місцевим органам виконавчої влади, до сфери управління яких вони належать.
Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення це - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до пункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Отже, в контексті викладених положень можливо дійти висновку, що Відповідач має право визначати суми грошових зобов`язань лише щодо податків або зборів, які передбачені податковим законодавством.
Натомість враховуючи нормативні визначення понять грошове зобов`язання, податкове зобов`язання, частина чистого прибутку не є податковим платежем, у розумінні норм ПК України, позаяк цей платіж, хоча і є обов`язковим, але не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків.
Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 520/1919/19, від 27 листопада 2019 року у справі № 826/14937/15, від 17 вересня 2020 року у справі № 640/18375/18.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів не змінює правової природи такого платежу.
Так, серед переліку функцій, які закріплені за контролюючими органами статтею   19-1 ПК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) також відсутня функція, яка б визначала обов`язок Відповідача здійснювати адміністрування частини чистого прибутку (доходу).
Лише Законом       України № 466-IX від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» стаття 19-1 доповнена підпунктом 19-1.1.51, яким визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність.
Крім того, розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до       податкової декларації (пункт 46.1 статті 46 ПК України в редакції Закону № 466-IX).
Пунктом 1-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України (в редакції Закону № 466-IX) встановлено, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань здійснюється у порядку, визначеному       статтями 59,       60       глави 4,       статтями 87-101       глави 9 розділу II цього Кодексу. 
Відтак законодавець лише у 2020 році усунув неузгодженості у податковому законодавстві, в тому числі, й щодо адміністрування частини чистого прибутку, який має сплачуватися до Державного бюджету України державними унітарними підприємствами.
Враховуючи викладене, Відповідач на час виникнення спірних правовідносин не мав повноважень збільшувати суму грошового зобов`язання з платежу частина чистого прибутку та, відповідно, приймати спірне податкове повідомлення-рішення, що узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 13.10.2020 у справі № 640/19757/19.
Колегія суддів відхиляє посилання Відповідача в апеляційній скарзі на висновок Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 2а-8123/12/1370, позаяк обставини справи, яка розглядалась Верховним Судом відрізняються від обставин даної справи, та жодним чином не спростовують наведені вище висновки.
За наведених обставин справи та правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача.
Згідно пункту 41 висновку №  11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з положеннями       статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.               
Розглянувши доводи Офісу великих платників податків ДПС, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322,      325,      328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року - без змін.       

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                      В.П. Мельничук

                      Судді:                                                                      О.М. Оксененко

                                                                                                       О.І. Шурко 

Повний текст складено 03.12.2020 року.