ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 р.	Справа № 520/3666/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 26.08.20 року по справі № 520/3666/2020
          за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ"  
          до       Головного управління Державної податкової служби у Харківській області ,       Державної податкової служби України               
          про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" (далі за текстом також – позивач, ТОВ "РЕФІЛЛ") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом також – відповідач-1, ГУ ДПС у Харківській області) та Державної податкової служби України (далі за текстом також – відповідач-2, ДПС України), в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 19.06.2019 за № 1197666/42328590 і № 1197667/42328590 про відмову в реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" від 30.11.2018 за № 3000021 і № 3000022 в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" від 30.11.2018 за № 3000021 і № 3000022.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року позов задоволено. 
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 19.06.2019 за № 1197666/42328590 і № 1197667/42328590 про відмову в реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" від 30.11.2018 за № 3000021 і № 3000022 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" від 30.11.2018 за № 3000021 і № 3000022.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" сплачену суму судового збору в розмірі 2102,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" сплачену суму судового збору в розмірі 2102,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДПС у Харківській області зазначило, що ухвалюючи рішення, Харківський окружний адміністративний суд невірно застосував приписи Постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 21.02.2018. Просить врахувати, що позивач пропустив строки звернення до суду, оскільки про порушення свого права дізнався 14.12.2018. Вважає, що судом першої інстанції, за умов неподання позивачем первинних документів та ненадання письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, неправомірно зобов`язано ДПС України здійснити реєстрацію податкових накладних, оформлених Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ".
За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "РЕФІЛЛ" здійснювало господарські операції з контрагентами у зв`язку з чим сформувало податкові накладні від 30.11.2018 за № 3000021 і № 3000022.
У липні 2018 року ТОВ "РЕФІЛЛ" уклало договір поставки нафтопродуктів № П18-111/ЛТ від 27.07.2018 з ТОВ "ЛІВАЙН ТОРГ", за яким ТОВ "РЕФІЛЛ" продало нафтопродукти (бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо, скраплений газ та інші) на загальну суму 20 120 841,13 грн (з ПДВ), про що складений акт приймання-передачі від 30.11.2018 на загальну суму 15 554 704,63 грн.
За вказаною господарською операцією ТОВ "РЕФІЛЛ" оформило та надіслало для реєстрації податкову накладну від 30.11.2018 за № 3000021. 
Реєстрація накладної була зупинена комісією регіонального рівня ДФС (головного управління ДФС у Харківській області). У квитанції № б/н вказано: "Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 30.11.2018  № 3000021 зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Пропонуємо падати пояснення та або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".
12.06.2019 ТОВ "РЕФІЛЛ" надіслало контролюючому органу повідомлення від 12.06.2019 за № 268 про подання пояснень з копіями документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, а саме:
- Наказ № 1-К від 25.05.2018 про початок виконання обов`язків директора ОСОБА_1 ;
- бухгалтерську довідку з відомостями про ТОВ "РЕФІЛЛ" станом на 12.06.2019;
- договір поставки № П18-111-ЛТ від 27.07.2018 з ТОВ "ЛІВАЙН ТОРГ" з додатками № 1, № 2, № 3, № 4 та актом приймання-передачі нафтопродуктів від 30.11.2018 на загальну суму 15 554 704,63 грн;
- податкову накладну № 3000021 від 30.11.2018 з квитанцією до неї;
- договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 86-НП від 17.08.2018 з ТОВ "ФАРСІ" з додатками та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки нафтопродуктів № ДЛ-0017 від 01.11.2018 з ТОВ "ДИЗЕЛЬ ГРАНТ ЛТД" з додатковою угодою та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки нафтопродуктів № ДЛ-0018 від 01.11.2018 з ТОВ "ДИЗЕЛЬ ГРАНТ ЛТД" з додатковою угодою та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки нафтопродуктів № ВІ-0034 від 01.11.2018 з ТОВ "ДИЗЕЛЬ ГРАНТ ЛТД" з додатковою угодою та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
-договір поставки № Г-136 від 15.08.2018 з ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ КАРПАТИНАФТОТРЕЙД" з додатками та актами приймання-передачі скрапленого газу;
- договір поставки нафтопродуктів № 1239/2/2118 від 20.08.2018 з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" із специфікаціями та актом приймання - передачі нафтопродуктів; 
- договір поставки нафтопродуктів № 1247/2/2118 від 20.08.2018 з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" із специфікаціями та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки нафтопродуктів № 1512/2/2118 від 20.08.2018 з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" із специфікаціями та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки № 2011-18-НП від 15.11.2018 з ТОВ "ПАРС ОЙЛ" з додатковою угодою та актом приймання-передачі скрапленого газу;
-договір перевезення нафтопродуктів з ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" № 19 від 14.08.2018 з актами здачі-прийомки виконаних робіт з реєстрами до актів;
- договір зберігання нафтопродуктів з ТОВ "НАФТАСІТІ" № 538 від 20.08.2018 з актами приймання-передачі та протоколами узгодження ціни;
- сертифікати відповідності та паспорти якості на бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо, вуглеводневий скраплений газ, паливо моторне ЕСО 95Е50;
- банківські виписки з рахунків ТОВ "РЕФІЛЛ" за період з 01.11.2018 до 30.11.2018.
За результатами розгляду наданих пояснень та документів комісія Головного управління ДФС у Харківській області рішенням від 19.06.2019 за № 1197666/42328590 відмовила в реєстрації податкової накладної від 30.11.2018 за № 3000021, в якому підставою відмови вказано: "неподання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеній у податковій накладній, реєстрація яких зупинених". 
За цим же договором № П18-111/ЛТ від 27.07.2018, укладеним з ТОВ "ЛІАВАЙН ТОРГ", ТОВ "РЕФІЛЛ" продало нафтопродукти (бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо, скраплений газ та інші) на загальну суму 5 728 079, 65 грн (з ПДВ), про що складений акт приймання-передачі від 30.11.2018.
За вказаною господарською операцією ТОВ "РЕФІЛЛ" склало та надіслало для реєстрації податкову накладну від 30.11.2018 за № 3000022.
Реєстрація цієї накладної зупинена комісією регіонального рівня ДФС (Головного управління ДФС у Харківській області). У квитанції № 1 вказано: "Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 30.11.2018 № 3000022 зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Пропонуємо надати пояснення та або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".
12.06.2019 ТОВ "РЕФІЛЛ" надіслало контролюючому органу повідомлення від 12.06.2019 № 271 про подання пояснень з копіями документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, а саме:
- Наказ № 1-К від 25.05.2018 про початок виконання обов`язків директора ОСОБА_1 ;
- бухгалтерську довідку з відомостями про ТОВ "РЕФІЛЛ" станом на 12.06.2019;
- договір поставки № П18-111-ЛТ від 27.07.2018 з ТОВ "ЛІВАЙН ТОРГ" з додатками №1, №2, №3, №4 та актом приймання-передачі нафтопродуктів від 30.11.2018 на загальну суму 5 728 079,65 грн.;
- податкову накладну № 3000022 від 30.11.2018 з квитанцією до неї;
- договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 86-НП від 17.08.2018 з ТОВ "ФАРСІ" з додатками та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки нафтопродуктів № ДЛ-0017 від 01.11.2018 з ТОВ "ДИЗЕЛЬ ГРАТ ЛТД" з додатковою угодою та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки нафтопродуктів № ДЛ-0018 від 01.11.2018 з ТОВ "ДИЗЕЛЬ ГРАНТ ЛТД" з додатковою угодою та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки нафтопродуктів № ВІ-0034 від 01.11.2018 з ТОВ "ДИЗЕЛЬ ГРАНТ ЛТД" з додатковою угодою та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки № Г-136 від 15.08.2018 з ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ КАРПАТИНАФТОТРЕЙД" з додатками та актами приймання-передачі скрапленого газу;
- договір поставки нафтопродуктів № 1239/2/2118 від 20.08.2018 з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" зі специфікаціями та актом приймання-передачі нафтопродуктів; 
- договір поставки нафтопродуктів № 1247/2/2118 від 20.08.2018 з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" зі специфікаціями та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки нафтопродуктів № 1512/2/2118 від 20.08.2018 з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" зі специфікаціями та актом приймання-передачі нафтопродуктів;
- договір поставки № 2011-18-НП від 15.11.2018 з ТОВ "ПАРС ОЙЛ" з додатковою угодою та актом приймання-передачі скрапленого газу;
-договір перевезення нафтопродуктів з ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" № 19 від 14.08.2018 з актами здачі-прийомки виконаних робіт з реєстрами до актів;
- договір зберігання нафтопродуктів з ТОВ "НАФТАСІТІ" за № 538 від 20.08.2018 з актами приймання-передачі та протоколами узгодження ціни;
- сертифікати відповідності та паспорти якості на бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо, вуглеводневий скраплений газ, паливо моторне ЕСО 95Е50;
- банківські виписки з рахунків ТОВ "РЕФІЛЛ" за період з 01.11.2018 до 30.11.2018.
За результатами розгляду наданих пояснень і документів комісія Головного управління ДФС у Харківській області прийняла рішення від 19.06.2019 за № 1197667/42328590 про відмову в реєстрації податкової накладної від 30.11.2018 за № 3000022. У рішенні контролюючого органу підставою відмови вказано: "неподання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеній у податковій накладній, реєстрація яких зупинених".
Не погодившись із такими рішеннями, позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що наявні всі правові підстави для реєстрації податкових накладних.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на наявність виникнення першої події та на те, що документи у підтвердження настання першої події надані позивачем контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних від 30.11.2018 № 3000021 і № 3000022; відсутність належного обґрунтування ГУ ДПС у Харківській області підстав відмови у реєстрації поданих позивачем податкових накладних має своїм наслідком скасування оскаржуваних рішень із покладенням на ДПС України обов`язку із вчинення дій щодо реєстрації податкових накладних, оскільки задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 30.11.2018 № 3000021 і №3000022, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Відповідно до підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Пунктом 201.1 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У силу п. 201.10 ст. 201 названого Кодексу реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних відбувається в автоматизованому режимі за правилами Порядку ведення єдиного реєстру податкових накладних (затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 за № 1246 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок № 1246), а також Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість (затвердженого Постановою КМУ від 16.10.2014 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок № 569).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.
Відповідно до підпункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
На час спірних правовідносин механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначався Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений Постановою КМУ від 21.02.2018 за № 117 (далі за текстом - Порядок № 117).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 117, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
Пунктами 6, 7 Порядку № 117 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.
Пунктом 13 Порядку № 117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
У пункті 14 Порядку № 117 зазначено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема, зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.
Приписи пунктів 18 - 20 Порядку № 117 визначають, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.
Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Згідно з пунктом 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком № 117 (додаток 2 до Порядку) та передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкреслені, тобто конкретно вказані.
Слід зазначити, що абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" № 190 від 29.03.2017 встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.
Абзацом 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.
Отже, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
Судовим розглядом установлено, що зупиняючи реєстрацію податкових накладних, відповідач послався на п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку.
Так, відповідно п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, якщо:
керівник платника податку та/або головний бухгалтер, та/або особа, що має право підпису, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані (перереєстровані) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України";
платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);
платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;
платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;
платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);
в органах ДФС наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній / розрахунку коригування.
Колегія суддів вказує, що в квитанціях про зупинення реєстрації ПН критерії ризиковості визначені виключно на підставі листа ДФС від 07.08.2019.
Водночас, надаючи оцінку підставам зупинення реєстрації податкових накладних, поданих позивачем, колегія суддів враховує, що акт, котрий затверджує критерії ризиковості здійснення операцій, має на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.
Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дійсно, відповідно до чинного законодавства у податкового органу наявні повноваження на здійснення моніторингу податкових накладних, зупинення їх реєстрації та прийняття подальшого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Водночас, наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішення.
Отже, зупинення реєстрації податкових накладних на підставі критеріїв ризиковості, встановлених листом ДФС, порушує принцип правової визначеності та передбачуваності, а відтак, є неправомірним.
Аналогічні правові висновки неодноразово викладені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 200/14026/18-а.
Окрім того, контролюючим органом не зазначено в квитанціях про зупинення реєстрації конкретної пропозиції щодо переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. У квитанціях, які містяться в матеріалах справи, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів "достатні для прийняття рішень про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН", однак, не вказано конкретних документів, яких не вистачає; у свою чергу, позивач направив до ГУ ДПС України відповідні пояснення щодо реальності господарських операцій із контрагентами; доказів на підтвердження зворотного відповідачами до суду не надано.
Незважаючи на надання позивачем письмових пояснень та первинних документів, головою комісії Головного управління ДФС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення від 19.06.2019 за № 1197666/42328590 і № 1197667/42328590.
В порушення вимог законодавства вказані рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, містять лише загальне твердження про ненадання документів без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, які, на думку Комісії ДФС України, не надані. 
З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного переліку таких документів.
Вживання податковим органом загального посилання на необхідність подання "копій документів" є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.
Зазначений висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
У рішенні від 13 грудня 2001 у справі "Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови" ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010; "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 ) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
Загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.
Обов`язковою ознакою правового акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.
Отже, рішення контролюючого органу повинне відповідати критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та не породжувати його неоднозначного трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.
Зазначений висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 09.07.2019 у справі № 140/2093/18.
У свою чергу, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018  у справі № 822/1817/18 та від 20 серпня 2019  у справі № 2540/3009/18.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції, та на те, що такі документи були надані позивачем контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що за відсутності належного мотивування податковим органом рішення про відмову у реєстрації податкової накладної з підстав ненадання певних документів без їх деталізації, таке рішення не узгоджуються з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність захисту прав позивача шляхом покладення на ДПС України обов`язку зареєструвати податкові накладні, оформлені ТОВ «РЕФІЛЛ» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
У контексті наведеного, колегією суддів ураховується, що відповідно до пунктів 2, 4, 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За правилами частин третьої і четвертої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Аналіз наведених норм свідчить, що законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки.
Суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіального органу, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Разом з тим, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Така правова позиція сформована у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 28 листопада 2019  у справі № 2340/3933/18, від 16 вересня 2015  у справі № 21-1465а15 та від 02 лютого 2016  у справі № 804/14800/14.
Водночас, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".
З урахуванням того, що відмова у реєстрації податкових накладних визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, складені ТОВ «РЕФІЛЛ».
Твердження ГУ ДПС України в Харківській області про те, що судом першої інстанції у рішенні неправомірно зобов`язано ДПС України здійснити реєстрацію податкових накладних позивача за умов неподання позивачем первинних документів та письмових пояснень, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, дослідженими колегією суддів.
Доводи ГУ ДПС України в Харківській області, наведені у апеляційній скарзі, зазначених висновків не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції.
Посилання відповідача на те, що позивач пропустив строки звернення до суду, оскільки про порушення свого права дізнався 14.12.2018, не приймаються до уваги, оскільки, як убачається з матеріалів справи, позивачем оскаржуються рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 19.06.2019. Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач на пропущення строку звернення з цим позовом не посилався.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року по справі № 520/3666/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  07.12.2020 року