Справа № 169/913/19 	Головуючий у 1 інстанції: Тітівалов Р. К. 	
Провадження № 22-ц/802/1273/20  Категорія: 60 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
09 грудня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,
секретар судового засідання – Концевич Я.О., 
з участю представника позивача – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Турійського районного нотаріального округу Волинської області Гут Василь Степанович, про тлумачення заповіту за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення  Турійського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року,

                                         В С Т А Н О В И В :
12 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина. За життя батько склав два заповіти на його ім`я, у яких заповів йому свій сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0158557 та житловий будинок.   
Разом із тим, постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітами, у зв`язку з тим, що зазначене у заповітах нерухоме майно не підтверджено відповідними документами та у заповіті не вказано адресу будинку, який заповідається і земельну ділянку, на якій він знаходиться. 
Також підставою для відмови стала наявність у матеріалах спадкової справи заповіту на ім`я відповідача ОСОБА_3 ..
Він є спадкоємцем за заповітом, звернувся у визначені законом строк та порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, майно, на яке він просив видати свідоцтво про право на спадщину, належало спадкодавцеві, правовстановлюючі документи на земельні ділянки видані на підставі зазначеного у заповіті сертифікату на земельну частку (пай), спадкодавцеві за життя належав тільки один будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Ураховуючи наведене, просив: 
- здійснити тлумачення заповіту від 21 березня 2000 року, внесеного до реєстру за №65, посвідченого секретарем Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області шляхом визнання свідоцтв про право власності на земельні ділянки (індексний номер 12217573, 12216226, 12215146) від 05 листопада 2013 року такими, що видані замість сертифікату ВЛ №0158557 на земельну частку (пай) та визнати розпорядження за цим заповітом на випадок смерті ОСОБА_4 належні йому земельні ділянки заповісти своєму синові ОСОБА_2 ; 
- здійснити тлумачення заповіту від 15 квітня 2003 року, внесеного до реєстру за №19, посвідченого секретарем Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області шляхом визнання волевиявлення спадкодавця по передачі права на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , визнання волевиявлення по передачі права на земельну ділянку за тією ж адресою з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та визнати розпорядження за цим заповітом на випадок смерті ОСОБА_4 належні йому житловий будинок та земельну ділянку за вказаною адресою заповісти своєму синові ОСОБА_2 ..
Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Зміст заповіту, що складений 21 березня 2000 року ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Овлочинської сільської ради Касьян Світланою Степанівною, зареєстрований у реєстрі за № 65, відповідно до якого ОСОБА_4 , житель села Овлочин на випадок своєї смерті заповів свій сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0158557 своєму синові ОСОБА_2 , який проживає в селі Льотниче Володимир-Волинського району необхідно розуміти так, що спадкодавець ОСОБА_4 заповів своєму синові ОСОБА_2 три земельні ділянки на території Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області:
земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,7421 га, що належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва серії САК № 434803 від 05 листопада 2013 року (індексний номер 12216226) про право власності на нерухоме майно – земельну ділянку, кадастровий номер 0725583900:04:001:2221, зареєстрованого та виданого Реєстраційною службою Турійського районного управління юстиції Волинської області,
земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,8407 га, що належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва серії САК № 434804 від 05 листопада 2013 року (індексний номер 12217573) про право власності на нерухоме майно – земельну ділянку, кадастровий номер 0725583900:04:001:2222, зареєстрованого та виданого Реєстраційною службою Турійського районного управління юстиції Волинської області,
земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,51 га, що належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва серії САК № 434802 від 05 листопада 2013 року (індексний номер 12215146) про право власності на нерухоме майно – земельну ділянку, кадастровий номер 0725583900:04:001:2223, зареєстрованого та виданого Реєстраційною службою Турійського районного управління юстиції Волинської області.
Зміст заповіту, що складений 15 квітня 2003 року ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Овлочинської сільської ради Олексюк Людмилою Дмитрівною, зареєстрований у реєстрі за № 19, відповідно до якого ОСОБА_4 , що проживає в селі Овлочин Турійського району Волинської області на випадок своєї смерті заповів свій житловий будинок своєму синові ОСОБА_2 необхідно розуміти так, що спадкодавець ОСОБА_4 заповів своєму синові ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1536 грн. 80 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати це рішення суду в частині стягнення із нього на користь позивача судового збору.
Відзив на апеляційну скаргу позивач не подав.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині щодо розподілу судових витрат залишити без змін з таких підстав.
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про тлумачення заповіту сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом у цій частині не переглядається.
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про тлумачення заповіту, у якому заявив дві окремі позовні вимоги немайнового характеру, які відповідно до вимог пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягали оплаті та оплачені ним, як фізичною особою судовим збором у розмірі 1536,80 грн. – по 768,40 грн. кожна (а.с.1, 48). 
Ухвалюючи рішення суду в оскаржуваній частині та стягуючи судові витрати  із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1536 грн. 80 коп., суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 141 ЦПК України.  
Такі висновки суду зроблені з дотриманням норм процесуального права та при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що позов задоволено частково – відхиляються апеляційним судом, оскільки пропорційність розміру задоволених позовних вимог ураховується лише при розгляді позову майнового характеру, у якому визначено ціну позову.
У даному випадку позов містить дві окремі позовні вимоги немайнового характеру, у яких не визначається розмір позовних вимог і судом задоволено ці дві позовні вимоги щодо тлумачення окремих двох заповітів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині, ухваленого з додержанням норм процесуального права. 

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд 
                                      П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Турійського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий – суддя 

Судді