ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 401/2247/16-а (2-а/401/82/16)
адміністративне провадження № К/9901/20202/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                   Мацедонської В.Е., 
                                                                          Шевцової Н.В., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу Світловодського міського голови Козярчука Валентина Валентиновича на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року (головуючий суддя - Андріянов О.В.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (головуючий суддя - Чумак С.Ю., судді - Гімон М.М., Юрко І.В.) у справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Світловодського міського голови Козярчука Валентина Валентиновича 
про визнання протиправним та скасування розпорядження, -
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження посадової особи органу місцевого самоврядування.
Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядження, за невиконання якого на нього було накладене адміністративне стягнення, було видано посадовою особою органу місцевого самоврядування замість міського голови, яка не мала права видавати розпорядження. Зазначає, що дисциплінарне стягнення на позивача за невиконання незаконного розпорядження було накладене до спливу терміну виконання цього розпорядження. Зі змісту оскаржуваного рішення є незрозумілим, за що саме на позивача накладено дисциплінарне стягнення.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено, так як відповідачем було прийняте оскаржуване рішення в порушення ст. 19 Конституції України та ст. 147 КЗпП України.
Визнано розпорядження Світловодського міського голови Козярчука Валентина Валентиновича, №280-к від 11.07.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на начальника управління освіти ОСОБА_1 » протиправним та скасовано його.
Стягнуто з виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області, за  рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, так як стороною у справі виступала його посадова особа, Світловодський міський голова  Козярчук Валентин Валентинович, на користь ОСОБА_1 судові витрати, судовий збір в сумі п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 коп.
Ухвалюючи судове рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в разі неможливості  здійснення міським головою своїх повноважень, розпорядження повинні були видаватися секретарем міської ради, а не іншими посадовими особами органу місцевого самоврядування, із використанням бланків міського голови. Також суд врахував, що на позивача було накладене дисциплінарне стягнення 11 липня 2016 року, тобто до закінчення строків, встановлених протиправним розпорядженням №114-р від 23.06.2016. Суд дійшов висновку, що фактичні обставини справи повністю виключають в діях позивача наявність дисциплінарного проступку, що в свою чергу свідчить про безпідставність накладення Світловодським міським головою на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу Світловодського міського голови Козярчука Валентина Валентиновича задоволено частково.
Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року у справі № 401/2247/16-а (2-а/401/82/16) змінено.
Виключено з абзацу першого резолютивної частини постанови слова «так як відповідачем було прийнято оскаржуване рішення в порушення ст. 19 Конституції України та ст. 147 КЗпП України».
В іншій частині постанову залишено без змін.
Змінюючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд вказав, що в  оскаржуваному розпорядженні від 11.07.2016 позивачу оголошено догану «за неналежне виконання розпорядження міського голови від 23.06.2016 №114-р», проте це розпорядження не містить ані посилань або зазначення підстав, з яких міський голова дійшов висновку про вказане неналежне виконання та в чому воно безпосередньо полягає, ані посилань на норми діючого законодавства, які порушені позивачем або яким не відповідає діюче Положення про управління освіти виконкому Світловодської міської ради. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем в оскаржуваному наказі поняття «неналежне виконання розпорядження» не розкрито та не обґрунтовано, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність певних  підстав  дійсним обставинам  справи. Водночас, колегія суддів звернула увагу, що резолютивна частина судового рішення не повинна містити мотивування судового рішення, у зв`язку з чим наявні підстави для зміни постанови суду першої інстанції шляхом виключення з абзацу першого резолютивної частини постанови слів «так як відповідачем було прийняте оскаржуване рішення в порушення ст. 19 Конституції України та ст. 147 КЗпП України».
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
26 січня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Світловодського міського голови Козярчука Валентина Валентиновича на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, в якій відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. 
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що позивачем розпорядження №114-р від 23.06.2016 не оскаржувалось, рішення суду про те, що воно є протиправним, відсутнє. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог та встановив протиправність вказаного розпорядження, а суд апеляційної інстанції на вказане порушення не звернув уваги. Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про обставини ненадання позивачем пояснень при накладенні на нього дисциплінарного стягнення. 
Позивачем до суду подано заперечення на касаційну скаргу, в яких вказано на безпідставність викладених в ній доводів. Вказує, що в касаційній скарзі жодним чином не спростовані висновки судів попередніх інстанцій. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є посадовою особою органів місцевого самоврядування та обіймає посаду начальника управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради на підставі розпорядження №152-к від 13.05.2009.
23.06.2016 заступником Світловодського міського голови Балюком О.В. видано розпорядженням №114-р «Про приведення у відповідність до норм чинного законодавства Положень про самостійні структурні підрозділи міської ради, Положень відділів апарату виконкому та Посадових інструкцій посадових осіб органів місцевого самоврядування, службовців та працівників», яким керівників самостійних структурних підрозділів міської ради зобов`язано до 1 серпня 2016 року привести у відповідність до вимог діючого законодавства відповідні локальні нормативні акти та Положення про самостійні структурні підрозділи і надати їх на затвердження  відповідним керівникам. (а.с. 8)
30.06.2016 листом №1343 позивач повідомив керуючого справами виконкому Туманова В.П про те, що діюче положення про управління освіти та посадові інструкції працівників управління освіти відповідають вимогам діючого законодавства, відповідним локальним нормативним актам та оформлені належним чином. (а.с. 9).
В поясненні на ім`я міського голови від 07.07.2016 позивачем зазначено, що Положення про управління освіти та посадові інструкції працівників відповідають вимогам діючого законодавства, перевірки компетентних  органів наглядових служб недоліків  в документації управління освіти не виявили. (а.с. 69).
11.07.2016 Світловодським міським головою Козярчуком В.В. видано розпорядження №280-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на начальника управління освіти ОСОБА_1 » за неналежне виконання розпорядження міського голови від 23.06.2016 №114-р (а.с. 6).
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  Кодексу адміністративного судочинства  (далі -КАС України), внесені  Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
Щодо посилань скаржника на те, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи вказаний спір, вийшли за межі позовних вимог в частині надання правової оцінки розпорядженню міського голови від 23.06.2016 №114-р Суд зазначає наступне. 
Як встановили суди, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання розпорядження міського голови від 23.06.2016 №114-р.
Вирішуючи спірні правовідносин, суди, встановивши фактичні обставини у справі, зазначили, що на виконання вказаного розпорядження позивач надав інформацію, що діюче Положення про управління освіти відповідає вимогам законодавства та відповідним локальним нормативним  актам. 
Таким чином, позивачем виконано розпорядження від 23.06.2016 у встановлений строк та проінформовано відповідного керівника про відсутність необхідності внесення змін до діючого  Положення.
Оскільки спірне у справі розпорядження, окрім загального посилання на «неналежне виконання розпорядження міського голови від 23.06.2016 №114-р», не містить посилань або зазначення підстав, з яких міський голова дійшов такого висновку, не містить посилань, які саме норми діючого законодавства були порушені позивачем, суди дійшли обґрунтованих висновків про безпідставність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
При цьому, Суд зауважує, що судами не надавалась правова оцінка розпорядженню міського голови від 23.06.2016 №114-р на предмет законності його прийняття. Вказане розпорядження було досліджено судами виключно в аспекті наявності чи відсутності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за його неналежне виконання. Судами було встановлено вимоги, що наведені у вказаному розпорядженні, передбачений строк виконання та факт його виконання безпосередньо позивачем.
Також колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на помилковість висновків суду першої інстанції про обставини ненадання позивачем пояснень при накладенні на нього дисциплінарного стягнення. 
Як зазначив суд апеляційної інстанції, судом першої інстанції безпідставно зазначено в постанові, що відповідачем в порушенням норм ст. 147 КЗпП України накладено дисциплінарне стягнення без зажадання від позивача пояснень, оскільки це не відповідає дійсним обставинам справи, адже позивачем таке пояснення надавалось.  
Таким чином, Суд вважає правомірним висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем в порушення вимог частини 2 статті 71 КАС України не доведено правомірності видання розпорядження № 280-к від 11.07.2016.
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено. 
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Світловодського міського голови Козярчука Валентина Валентиновича залишити без задоволення.
Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі № 401/2247/16-а (2-а/401/82/16) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська  Н.В. Шевцова