Номер провадження: 22-ц/813/5406/20 
Номер справи місцевого суду: 522/19144/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       14.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,
переглянувши справу №522/19144/19 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа Банк», державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року у складі судді Домусчі Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 12 листопада 2019 року до суду з вищеназваним позовом, просила:
визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг Манюти С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48871746 від 26 вересня 2019, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення офісу №550 за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк»;
скасувати запис про реєстрацію права власності №33400061, вчинений державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В., яким проведена реєстрація права власності на нежитлові приміщення офісу №550 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1923188451101), за АТ «Укрсоцбанк»;
стягнути судові витрати (виділені матеріали: а.с.1-10). 
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2019 року заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково; в порядку забезпечення позову накладено арешт на приміщення офісу №550 загальною площею 56,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; в іншій частині заяви відмовлено (виділені матеріали: а.с.95-98). 
Відповідачем АТ «Укрсоцбанк» в особі правонаступника АТ «Альфа-Банк» 17 грудня 2019 року подано заяву про зустрічне забезпечення шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошових коштів в сумі 144000,00 грн. (виділені матеріали: а.с.102-104).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року в задоволенні клопотання АТ «Альфа-Банк» про застосування зустрічного забезпечення відмовлено (виділені матеріали: а.с.121-124).
Висновок суду мотивовано тим, що у клопотанні не зазначено на відшкодування яких саме збитків, що можуть бути спричинені внаслідок забезпечення позову, слід застосувати зустрічне забезпечення, оскільки сам відповідач зазначає, що спірне приміщення відповідно до договору оренди від 30 вересня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп», перебуває в оренді до 30 вересня 2020 року та відповідно до умов пункту 4 вказаного договору відповідач має прибуток від вказаного приміщення, доказів розірвання договору суду не надано. Крім того, відсутні обов`язкові умови застосування судом зустрічного забезпечення, передбачені частиною 3 статті 154 ЦПК України. Сума можливих збитків є недоведеною та ґрунтується на припущеннях. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Альфа-Банк» на ухвалу суду про відмову у зустрічному забезпеченні. 
В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення скасувати (виділені матеріали: а.с.125-129).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає в наступному. Власник нерухомого майна має право отримувати вигоду від передачі майна в оренду і позбавлення його такої можливості є прямими збитками (упущена вигода) у розумінні статті 22 ЦК України. Наявність арешту на майні є перешкодою для підписання орендарем договору оренди та акту приймання-передачі нерухомого майна. За договором оренди між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ТОВ «Дата Майнінг груп» від 30 вересня 2019 року орендна плата визначена в розмірі 12000,00 грн. щомісяця. Проте, у зв`язку із накладенням арешту власник фактично позбавлений можливості розпорядитися майном (передати орендарю за актом приймання-передачі), як наслідок, упущена вигода з урахуванням середнього строку розгляду цивільних справ в судах (1 рік) складає 144000,00 грн. Позивач ОСОБА_1 не спростовує наявність факту заборгованості у позивача перед банком, а до заяви про зустрічне забезпечення надавався перелік справ, з яких вбачається про наявність проваджень по стягненню з позивача заборгованості, що у майбутньому може спричинити неможливість відшкодувати збитки АТ «Альфа-Банк». Позивач має заборгованість перед банком, в результаті чого відбулася реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, а дії позивача щодо оскарження реєстраційної дії свідчать про намір уникнення відповідальності за невиконання умов кредитного договору щодо сплати поточних платежів. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне. 
Зустрічне забезпечення врегульовано статтею 154 ЦПК України, відповідно до положень якої суд: 
може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення); 
суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. 
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення офісу за банком, скасування проведеного реєстратором запису про реєстрацію права власності банку на нежитлові приміщення офісу. Вказані вимоги ухвалою суду від 20 листопада 2019 року за заявою представника в інтересах позивача забезпечені накладенням арешту на нежитлові приміщення офісу, при цьому в мотивувальній частині ухвали суд послався на неможливість вирішення питання зустрічного забезпечення, проте мотиви такого висновку не навів.        
       Питання зустрічного забезпечення постало перед судом після застосування судом заходів забезпечення позову, а саме постало у зв`язку з поданням відповідачем АТ «Альфа-Банк» в порядку частини 6 статті 154 ЦПК України клопотання про зустрічне забезпечення.
       Клопотання про зустрічне забезпечення обґрунтовано тим, що арешт майна є перешкодою для передачі майна в оренду, щомісячна орендна плата складає 12000,00 грн., що за рік рівно 144000,00 грн. та є упущеною вигодою, тому розмір зустрічного забезпечення має бути визначений шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в сумі 144000,00 грн. 
       Постановляючи ухвалу про відмову у зустрічному забезпеченні суд першої інстанції звернув увагу на недоведеність збитків.
       У сенсі положень статті 154 ЦПК України застосування зустрічного забезпечення передбачає певну мету, а саме забезпеченням відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
       Отже, у даному випадку клопотання про зустрічне забезпечення мало містити обґрунтування того, які збитки і в якому розмірі можуть бути спричинені накладенням арешту на спірне нежитлове приміщення.
       Клопотання про зустрічне забезпечення містить зазначення розміру збитків, розрахованого із суми 12000,00 грн. орендної плати в місяць, що за рік складає 144000,00 грн., але не надано доказів, які б підтверджували те, що вжиті судом заходи забезпечення позову мають наслідком збитки через неможливість перебування нежитлових приміщень в оренді тощо. 
       Саме по собі посилання на укладений договір оренди, як такий, що не був реалізований переданням-прийманням приміщення орендарю, не є достатнім обґрунтуванням збитків, так як відсутні докази того, що приміщення не перебуває у користуванні відповідача, що таке арештовано в натурі (опломбовано), що відмовлено у реєстрації речового права (права оренди) тощо. 
       З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про зустрічне забезпечення не містило достатніх підстав для його застосування в силу відсутності доведеності збитків відповідача.
       Дійсно, оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не є спором майнового характеру, який підлягає забезпеченню накладенням арешту на майно, проте при даному апеляційному перегляді справи законність забезпечення позову не переглядається, а приймається як таке, що має місце у визначений судом першої інстанції спосіб, тому доводи апеляційної скарги щодо безпідставності арешту майна прийняттю не підлягають. 
Щодо майнового стану позивача, то такий підлягає оцінці у разі доведеності збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. 
       Крім того, суд звертає увагу на те, що прохальна частина апеляційної скарги не відповідає її мотивувальній частині, що виключає застосування судом апеляційної інстанції зустрічного забезпечення, оскільки про це в скарзі не йдеться.
Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Учасники справи в судове засідання 26 листопада 2020 року завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; заяв про відкладення не подали; для прийняття рішення в справі наявні матеріли; справа в провадженні суду з лютого 2020 року; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Відтак, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення. 
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року про відмову у зустрічному забезпеченні в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа Банк», державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 14 грудня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков 

Є.С.Сєвєрова