П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/13236/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
19 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року  (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації в розмірі 15% надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві  нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1  компенсації в розмірі 15% надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду; закрито провадження в адміністративній справі № 240/13236/20 за позовом   ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.   
Як свідчать матеріали справи, у позовній заяві у справі №240/13236/20 ОСОБА_1 просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації в розмірі 15% надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві  нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсації в розмірі 15% надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року.
Статтею 30 Законом України "Про державну таємницю" від  21.01.1994 №3855-XII передбачено, що у разі коли за умовами  своєї  професійної  діяльності громадянин постійно працює з відомостями,  що становлять  державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Отже, компенсація за роботу в умовах режимних обмежень надається за умови, якщо особа постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю. 
Пунктом 1 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України №414 від 15.06.1994 визначено, що  Положення визначає  види, розміри  і  порядок  надання  компенсації   працівникам   органів  законодавчої,  виконавчої  та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки  Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами  своєї професійної діяльності постійно  працюють  з  відомостями,  що  становлять  державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах  режимних обмежень).
Таким чином, поняття "робота в умовах режимних обмежень" та поняття "робота з відомостями,  що  становлять  державну таємницю" є тотожними.
Судом встановлено, що у справі №240/229/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві предметом спору було нарахування та виплати компенсації в розмірі 15% до посадового окладу у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень з відомостями, які становлять державну таємницю за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №240/229/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві задоволено. Визнано протиправною бездіяльністю Головного управління Державної податкової служби у м.Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , компенсації в розмірі 15% до посадового окладу у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень з відомостями, які становлять державну таємницю. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м.Києві нарахувати та виплатити на користь позивача, ОСОБА_1 , компенсацію в розмірі 15% надбавки до посадового окладу в зв`язку з допуском до державної таємниці. 
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі №240/229/20 скасовано Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі №240/229/20 набрала законної сили 29.07.2020.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року зазначено позивачем лише в позові по цій справі, оскільки згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 240/229/20 від 29 липня 2020 року вказаний період був предметом розгляду та нарахуванню та виплаті надбавки ОСОБА_1 за цей період надавалась відповідна оцінка.
Враховуючи викладене, суд вважає, що є постанова суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка набрала законної сили.
Статтею 238 КАС України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Умовами застосування цієї підстави для закриття провадження є: - тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); - остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); - набрання судовим рішенням в іншій справи законної сили.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішений у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі № 240/229/20.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Стосовно заяв відповідача про залучення співвідповідача та заміну неналежного відповідача, то вони не підлягають задоволення, з огляду на те, що ухвалою суду першої інстанції закрито провадження по даній справі, а як вже зазначалось вище, колегія суддів прийшла до висновку, про залишення вказаної ухвали без змін. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  19 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.