П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11981/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шуляк Любов Анатоліївна  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
15 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,
представника позивача: Савицька І.С.,
представник відповідача: Сіра А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Овручліспром" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 29.11.2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Овручліспром" із позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області:

  1.1. №0020811415 від 16.08.2019 р. по збільшенню суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 738 641,00 грн. , з яких 590 913,00 грн.  сума збільшення податкового зобов`язання та 147 728,00 грн.  штрафних (фінансових) санкцій;

 1.2. №0020801415 від 16.08.2019 року на зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 430 577,00 грн. 

2. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що перевірку було проведено із порушенням строку повідомлення про її проведення, висновок контролюючого органу щодо нереальності здійснених господарських операцій із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 спростовується наданими товариством під час перевірки первинними документами по вказаних контрагентах, іншою бухгалтерською документацією. Також вказує, що товарно-транспортні накладні-ліс є обов`язковими для державних лісогосподарських підприємств, водночас, законодавством України не покладено обов`язку на фізичну особу-підприємця щодо надання товарно-транспортної накладної (ТТН - ліс) при перевезенні деревини автомобільним транспортом в межах країни. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 8 липня 2020 року позовні вимоги задоволено.  

4. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №0020811415 від 16.08.2019 по збільшенню суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 738 641,00 грн. , з яких 590 913,00 грн.  сума збільшення податкового зобов`язання та 147 728,00 грн.  штрафних (фінансових) санкцій.

5. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №0020801415 від 16.08.2019 на зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 430 577,00 грн.

6. Стягнуто з Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП / ЄДРПОУ: 39459195) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Овручліспром" (вул. Героїв Майдану, 1, м. Овруч, Овруцький район, Житомирська область, 11101. РНОКПП / ЄДРПОУ: 33374017) 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн.  витрат по сплаті судового збору та 30 000 (тридцять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. Апелянт ГУ ДПС у Житомирській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

8. Апелянт зазначив, що  факти порушень, встановлені в ході перевірки, дійсно мали місце, а тому штрафні санкції згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення застосовано до позивача правомірно. Зазначає, що в ході перевірки перевіряючі зробили висновок про те, що у зв`язку із відсутністю можливості виробництва або факту придбання пиломатеріалів вищевказаними фізичними особами-підприємцями, відсутності товарно - транспортних накладних, які є обов`язковим документом при поставці товарів, відсутності документів щодо походження придбаної лісопродукції, відсутності на підприємстві довіреностей на отримання ТМЦ (записів у журналі реєстрації довіреностей), підтвердженням ТОВ "Овручліспром" походження в подальшому експортованої продукції власними товарно-супровідними документами (ТТН-ліс по яких здійснювалось придбання ТОВ "Овручліспром" деревини у лісгоспах області), неможливо зробити висновок про реальність здійснених господарських операцій із цими ФОП. Крім того апелянт вважає, що судом першої інстанції не правильно визначено розмір понесених судових витрат.     

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

9. Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Житомирській області від 13.06.2019 року №1109 працівниками відповідача було проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Овручліспром" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року та дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт №531/06-30/14-15/33374017 від 24.07.2019 року.

10.  На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Житомирській області 16.08.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

 10.1. №0020811415,яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 744 858,00 грн. , з яких 595 886,00 грн. - сума збільшення податку на прибуток та 148 972,00 грн. штрафні (фінансові) санкції;

  10.2. №0020801415, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 462 643,00 грн.

11. Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями 16.08.2019 року позивачем до Державної фіскальної служби України було подано скаргу про перегляд (скасування) податкових повідомлень-рішень від 16.08.2019 року №0020811415 та №0020801415.

12. 28.10.2019 року ДФС України було прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким було залишено без змін вищевказані податкові повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення .

13. Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

14. Позивач вказував, що перевірку було проведено із порушенням строку повідомлення про її проведення, висновок контролюючого органу щодо нереальності здійснених господарських операцій із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 спростовується наданими товариством під час перевірки первинними документами по вказаних контрагентах, іншою бухгалтерською документацією. Також вказує, що товарно-транспортні накладні-ліс є обов`язковими для державних лісогосподарських підприємств, водночас, законодавством України не покладено обов`язку на фізичну особу-підприємця щодо надання товарно-транспортної накладної (ТТН - ліс) при перевезенні деревини автомобільним транспортом в межах країни.   

15. Апелянт зазначав, що факти порушень, встановлені в ході перевірки, дійсно мали місце, а тому штрафні санкції згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення застосовано до позивача правомірно. Зазначає, що в ході перевірки перевіряючі зробили висновок про те, що у зв`язку із відсутністю можливості виробництва або факту придбання пиломатеріалів вищевказаними фізичними особами-підприємцями, відсутності товарно - транспортних накладних, які є обов`язковим документом при поставці товарів, відсутності документів щодо походження придбаної лісопродукції, відсутності на підприємстві довіреностей на отримання ТМЦ (записів у журналі реєстрації довіреностей), підтвердженням ТОВ "Овручліспром" походження в подальшому експортованої продукції власними товарно-супровідними документами (ТТН-ліс по яких здійснювалось придбання ТОВ "Овручліспром" деревини у лісгоспах області), неможливо зробити висновок про реальність здійснених господарських операцій із цими ФОП. Крім того апелянт вважає, що судом першої інстанції не правильно визначено розмір понесених судових витрат.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ     

16. Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

17. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України). 

19.  Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (п.п. 20.1.4 ст. 20 ПК України).

20. Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

21. Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

22. Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

23. Відповідно до п.77.1 ст.77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ       

24 . Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.   

25. Апелянтом в ході перевірки аналізу формування ТОВ "Овручліспром" собівартості реалізованої  продукції за 2016, 2017, 2018 роки встановлено, що звіти про фінансові результати (рядок 2050 "Собівартість реалізованої продукції" Форми №2), даний показник завищено на загальну суму 4708463,00 грн. , в тому числі: за 2016 р. - 916 716,00 грн. , за 2017 р- 1 374 857,00 грн. , за 2018 р. - 2 417 190,00 грн.  за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку (бухгалтерське проведення Дт 25 Кт 63, Дт 23 Кт 25, Дт 26 Кт 23, Дт 90 Кт 26) напівфабрикатів (дошки соснової необрізної, дошки соснової обрізної, горбиля соснового) отриманих від фізичних осіб - підприємців:

- ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 1279508,00 грн. , в т.ч.: 2016 рік 598472,00 грн. , 2017 рік 244906,00 грн. , 2018 рік 436130,00 грн. ;

- ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 318244,00 грн. , в т.ч.: 2016 рік 318244,00 грн. ;

- ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 1249376,00 грн. , в т.ч.: 2017 рік 713016,00 грн. , 2018 рік 536360,00 грн. ;

- ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 1459700,00 грн. , в т.ч.: 2017 рік - 15000,00 грн. , 2018 рік 1444700,00 грн. ;

- ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 401935,00 грн. , в т.ч.: 2017 рік - 401935,00 грн.

26. Вказані постачальники перебували на обліку в ДФС та згідно з інформаційно-аналітичною системою "Податковий блок" у останніх відсутні наймані працівники, а також ними не подавалися до ДФС податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, тому неможливо встановити факти взаємовідносин фізичних осіб - підприємців з фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які б могли надавати вищевказані товари для постачальників або надавати послуги із виробництва відповідних товарів.

27. Також апелянт зазначив, що до перевірки не надано товарно-транспортні накладні, відповідно до яких здійснювалося перевезення дошки необрізної, обрізної та горбиля соснового, довіреності на отримання ІМЦ, документи які підтверджують походження лісопродукції (ТТН - ліс).

28. На підставі вказаних доводів апелянт зробив висновок про те, що у зв`язку із відсутністю можливості виробництва або факту придбання пиломатеріалів вказаними фізичними особами-підприємцями, відсутності товарно - транспортних накладних, які є обов`язковим документом при поставці товарів, відсутності документів щодо походження придбаної лісопродукції, відсутності на підприємстві довіреностей на отримання ТМЦ (записів у журналі реєстрації довіреностей), підтвердженням ТОВ "Овручліспром" походження в подальшому експортованої продукції власними товарно-супровідними документами (ТТН-ліс по яких здійснювалось придбання ТОВ "Овручліспром" деревини у лісгоспах області), неможливо зробити висновок про реальність здійснених господарських операцій із вищевказаними фізичними особами-підприємцями.

29. Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, виходячи з наступного органу з огляду на наступне.

30. Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні регулюються Законом України №996 від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996). Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством (ч. 1 ст. 2 Закону №996).

31. Статтею 1 Закону №996 визначено загальне поняття та характеристика документу на підставі якого виникає право та обов`язок в платника податків на формування показників податкової, бухгалтерської та фінансової звітності. Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

32. Вимоги до первинного документу встановлені ст. 9 цього ж Закону та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

33. Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

34. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону №996 на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності.

35. Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

36. Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 року №88 (далі - Положення №88).

37. Відповідно до п.1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

38. Пунктом 2.1 р.2 Положення №88 встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

39. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (п. 2.2 р. 2 Положення №88).

40. Відповідно до п.2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

41. Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

42. Відповідно до п.6 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України за №318 від 31.12.1999 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

43. Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

44. Відповідно до положень пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

45. Таким чином, право платника податку на прибуток на формування витрат, що враховуються під час визначення об`єкта оподаткування податком, знаходиться у прямій залежності від підтвердження таких витрат розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, а також з фактом їх використання у власній господарській діяльності.

46. В силу викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу витрат навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

47. При оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

48. Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

49. Визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення фактичного руху активів в процесі виконання укладених договорів, і таке дослідження має бути здійснено на підставі первинних документів, які мають бути належним чином оформлені, стосуватись саме господарських операцій, за якими було сформовано спірні суми податкового кредиту або валових витрат, та які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення таких операцій.

50. Судом першої інстанції було досліджено господарські взаємовідносини між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_1 . 

51. Так, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем; до видів її діяльності відноситься діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (Код КВЕД: 46.13); оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний) (Код КВЕД: 46.73).

52. Між ТОВ "Овручліспром" та ОСОБА_1 укладено ряд договорів купівлі-продажу пиломатеріалів. Вказані договори є типовими (т.1, а.с.134-219).

53. Пунктом 1 вказаного договору передбачено зобов`язання продавця в порядку та на умовах визначених цим Договором передати у власність покупця належний продавцеві товар - пиломатеріали, а покупець зобов`язується прийняти такий товар та оплатити його.

54. Згідно п. 2 вказаного договору продавець зобов`язується передати товар покупцеві під час підписання цього Договору.

55. Пункт 3 договору передбачає, що продавець підтверджує, що товар, визначений п.1 договору, на момент укладення цього договору належить продавцю на праві власності.

56. Відповідно до п.4 договору, витрати пов`язані із укладенням даного договору несе продавець.

57. Вказане свідчить про те, що сторони по договору домовилися, в тому числі з приводу того, що всі витрати щодо доставки товару на склад покупця покладаються на продавця, в тому числі транспортні витрати та забезпечення транспорту.

58. Отримання товару на складі покупця здійснювала відповідальна за отримання товарно-матеріальних цінностей особа - завідуючий складом ОСОБА_7 , повноваження якого на отримання товару визначені наказом №93 від 30.12.2017 р. "Про облікову політику підприємства. Бухгалтерського та податкового обліку, фінансової та податкової звітності" та додатками до нього та наказом №1Г від 06.01.2015 року "Щодо надання повноважень на отримання товарно-матеріальних цінностей" (т.6, а.с.199-207). Прийнятий товар оплачувався позивачем, що підтверджується дослідженими судом першої інстанції платіжними дорученнями.

59. Також під час перевірки позивачем надавалися контролюючому органу документи, що підтверджують передачу придбаних матеріалів у виробництво та їх переробку (накладні на внутрішнє переміщення, акти переробки), що підтверджують факт використання придбаних матеріалів у господарській діяльності ТОВ "Овручліспром" з метою подальшої реалізації.

60.  Відповідно до вищевказаних договорів купівлі-продажу ТОВ "Овручліспром" придбано товару (дошку соснову необрізну, горбиль соснова) у ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 1 872 179 грн., за даний товар ТОВ "Овручліспром" перераховано з поточного рахунку 1 872 179 грн. За перевірений період віднесено на собівартість реалізованої продукції 1 279 508,00 грн.

61. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що операції між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_1 здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності ТОВ "Овручліспром" при здійсненні вказаних операцій.

62. Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_2 судом встановлено наступне.

63. ОСОБА_2 був фізичною особою-підприємцем в період з 23.05.2016 року по 13.03.2017 року, що підтверджується інформацією з ЄДР.

64. До видів діяльності, які він здійснював, відноситься діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (Код КВЕД: 46.13); оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний) (Код КВЕД: 46.73).

65. Між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_2  було укладено ряд договорів купівлі-продажу пиломатеріалів (дошка необрізна соснова). Вказані договори є типовими (т.1, а.с.220-236).

66. Пунктом 1 вказаного договору передбачено зобов`язання продавця в порядку та на умовах визначених цими договорами передати у власність покупця належний продавцеві пиломатеріали, а покупець зобов`язується прийняти такий товар та оплатити його.

67. Згідно із п.2 вказаного договору продавець зобов`язується передати товар покупцеві під час підписання цього договору.

68. Пункт 3 договору передбачає, що продавець підтверджує, що товар, визначений п.1 договору, на момент укладення цього договору належить продавцю на прав власності.

69. Відповідно до п.4 договору, витрати пов`язані із укладенням даного договору несе продавець.

70. Вказане свідчить про те, що сторони по договору домовилися, в тому числі з приводу того, що всі витрати щодо доставки товару на склад покупця покладаються на продавця, в тому числі транспортні витрати та забезпечення транспорту.

71.  Під час перевірки позивачем надавалися апелянту документи, що підтверджують передачу придбаних матеріалів у виробництво та їх переробку (накладні на внутрішнє переміщення, акти переробки), що підтверджує факт використання придбаних матеріалів у господарській діяльності ТОВ "Овручліспром" з метою подальшої реалізації.

72. Відповідно до договорів купівлі-продажу ТОВ "Овручліспром" придбано товару (дошку соснову необрізну) у ФОП ОСОБА_2  на загальну суму 407 375,0 грн. , за даний товар ТОВ "Овручліспром" перераховано з поточного рахунка 407 375,00 грн. Розрахунки проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня. Товар від ФОП ОСОБА_2  був поставлений в періоді з 02.06.2016 по 07.11.2016 року відповідно до наданих для перевірки документів. За перевірений період віднесено на собівартість реалізованої продукції 318 244,00 грн.

73. Судом першої інстанції допитувався як свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що здійснював посередницькі послуги з купівлі-продажу лісоматеріалів для позивача, зокрема орендував на території підприємства площадку, підшукував продавців лісопродукції та реалізував її в подальшому позивачу. При цьому, найманих працівників у нього не було, лісопродукцію привозили продавці самостійно. Усі обов`язкові первинні документи ним було надано позивачу, в тому числі товарно-транспортні накладні та сертифікати на лісопродукцію.

74. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що операції між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_2 здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності ТОВ "Овручліспром" при здійсненні вказаних операцій.

75. Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_3 судом встановлено наступне.

76. ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією виписки з ЄДР від 23.06.2015 року і до  видів його діяльності відноситься оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний) (Код КВЕД: 46.73).

77. Між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_3 укладено договори на поставку пиломатеріалів (дошка необрізна соснова). Вказані договори є типовими (т.1, а.с.237-258, т.2, а.с.1-56).

78. Пунктом 1 вказаного договору передбачено зобов`язання продавця в порядку та на умовах визначених цими договорами передати у власність покупця належний продавцеві пиломатеріали, а покупець зобов`язується прийняти такий товар та оплатити його.

79. Згідно із п.2 вказаного договору продавець зобов`язується передати товар покупцеві під час підписання цього договору.

80. Пункт 3 договору передбачає, що продавець підтверджує, що товар, визначений п.1 договору, на момент укладення цього договору належить продавцю на прав власності.

81. Відповідно до п.4 договору, витрати пов`язані із укладенням даного договору несе продавець.

82. Вказане свідчить про те, що сторони по договору домовилися, в тому числі з приводу того, що всі витрати щодо доставки товару на склад покупця покладаються на продавця, в тому числі транспортні витрати та забезпечення транспорту.

83. Також під час перевірки позивачем надавались апелянту документи, що підтверджують передачу придбаних матеріалів у виробництво та їх переробку (накладні на внутрішнє переміщення, акти переробки), що підтверджує факт використання придбаних матеріалів у господарській діяльності ТОВ "Овручліспром" з метою подальшої реалізації.

84. Відповідно до вищезазначених договорів купівлі-продажу ТОВ "Овручліспром" придбано товару (дошку соснову необрізну) у ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 1 249 376,0 грн. , за даний товар ТОВ "Овручліспром" перераховано з поточного рахунка 1 249 376,0 грн.

85. Вказане свідчить про правомірність віднесення позивачем на собівартість реалізованої продукції 1 249 376,0 грн.

86. Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_8 судом встановлено наступне.

87. ОСОБА_8 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця  і до видів його діяльності відноситься діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (Код КВЕД: 46.13); оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (Код КВЕД: 46.73).

88. Між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_8 укладено договори купівлі-продажу пиломатеріалів (дошка необрізна соснова, горбиль сосновий). Вказані договори є типовими (т.2, а.с.37-127).

89. Пунктом 1 вказаного договору передбачено зобов`язання продавця в порядку та на умовах визначених цими договорами передати у власність покупця належний продавцеві пиломатеріали, а покупець зобов`язується прийняти такий товар та оплатити його.

90. Згідно із п.2 вказаного договору продавець зобов`язується передати товар покупцеві під час підписання цього договору.

91. Пункт 3 договору передбачає, що продавець підтверджує, що товар, визначений п. 1 договору, на момент укладення цього договору належить продавцю на праві власності.

92. Відповідно до п.4 договору, витрати пов`язані із укладенням даного договору несе продавець.

93. Вказане свідчить про те, що сторони по договору домовилися, в тому числі з приводу того, що всі витрати щодо доставки товару на склад покупця покладаються на продавця, в тому числі транспортні витрати та забезпечення транспорту.

94. Також під час перевірки позивачем надавалися апелянту документи, що підтверджують передачу придбаних матеріалів у виробництво та їх переробку (накладні на внутрішнє переміщення, акти переробки), що підтверджує факт використання придбаних матеріалів у господарській діяльності ТОВ "Овручліспром" з метою подальшої реалізації.

95. Відповідно до вищезазначених договорів на постачання ТОВ "Овручліспром" придбано товару (дошку соснову необрізну, горбиль соснова) у ФОП ОСОБА_8  на загальну суму 1 459 700,0 грн., за даний товар ТОВ "Овручліспром" перераховано з поточного рахунка 1 459 700,0 грн. Розрахунки проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня. За перевірений період віднесено на собівартість реалізованої продукції 1 459 700,0 грн.

96. Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_6  судом встановлено наступне.

97. ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відомостями з ЄДР і до видів діяльності, які він здійснює, відноситься діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (Код КВЕД: 46.13); оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (Код КВЕД: 46.73).

98. Між ТОВ "Овручліспром" та ФОП ОСОБА_6  було укладено договори купівлі-продажу пиломатеріалів (дошка необрізна соснова). Вказані договори є типовими (т.2, а.с.128-190).

99. Пунктом 1 вказаного договору передбачено зобов`язання продавця в порядку та на умовах визначених цими договорами передати у власність покупця належний продавцеві пиломатеріали, а покупець зобов`язується прийняти такий товар та оплатити його.

100. Згідно п.2 вказаного договору продавець зобов`язується передати товар покупцеві під час підписання цього договору.

101. Пункт 3 договору передбачає, що продавець підтверджує, що товар, визначений п. 1 договору, на момент укладення цього договору належить продавцю на прав власності.

102. Відповідно до п.4 договору, витрати пов`язані із укладенням даного договору несе продавець.

103. Вказане свідчить про те, що сторони по договору домовилися, в тому числі з приводу того, що всі витрати щодо доставки товару на склад покупця покладаються на продавця, в тому числі транспортні витрати та забезпечення транспорту.

104. Відповідно до договорів купівлі-продажу ТОВ "Овручліспром" придбано товару (дошку соснову необрізну) у ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 540 920,00 грн. 

105. За даний товар ТОВ "Овручліспром" перераховано з поточного рахунка 540 920,0 грн. Розрахунки проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня. За перевірений період віднесено на собівартість реалізованої продукції 401 935,0 грн.

106. Посилання апелянта в своїх доводах на те, що придбані у фізичних осіб - підприємців пиломатеріали частково обліковуються на рахунку 25 "Напівфабрикати" станом на кінець 2016, 2017 та 2018 року, а тому вони не використані у господарській діяльності товариства,  колегія суддів вважає  безпідставними, оскільки придбані пиломатеріали у вигляді дошки соснової необрізної, дошки соснової обрізної та горбиля соснового вже є напівфабрикатом, тому по бухгалтерському обліку в момент надходження вказаного товару на склад позивача він обліковується на рахунку 25 "Напівфабрикати", а в подальшому під час передачі пиломатеріалу у виробництво їх облік відображається на бухгалтерському рахунку 23 "Виробництво".

107. За даними бухгалтерського обліку відомості по рахунку 25 "Напівфабрикати" ведуться по номенклатурі, кількості дошки та її вартості, а не по постачальникам, тому є незрозумілими доводи відповідача, що станом на кінець звітного періоду, тобто на 31.12.2016, 31.12.2017 та 31.12.2018 років на рахунку 25 "Напівфабрикати" в залишку відображались пиломатеріали, придбані саме у ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 ,  ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 , а не інших контрагентів, які також поставляли продукцію у вказаний період.

108. На підтвердження доводів щодо того, що облік по рахунку 25 "Напівфабрикати" ведеться без ідентифікації постачальника позивачем надано журнали - ордери і відомості по рахунку 25 "Напівфабрикати" за період 2016, 2017, 2018 рр. (т.2, а.с.191-208).

109. На підтвердження факту використання пиломатеріалів, придбаних по вищевказаних договорах у фізичних осіб - підприємців, позивачем також надавалися документи, які підтверджують передачу придбаних напівфабрикатів у виробництво та їх переробку (накладні на внутрішнє переміщення за період 2016, 2017, 2018 рр., акти переробки за період 2016, 2017, 2018 р.р.р, що підтверджує факт використання придбаних матеріалів у господарській діяльності ТОВ "Овручліспром" з метою виготовлення продукції та її подальшої реалізації товару і отримання прибутку (т.2, а.с.209-249, т.3, а.с.1-23).

110. Так, факт переміщення придбаних пиломатеріалів зі складу у виробництво підтверджено накладними на внутрішнє переміщення, які складалися по даті приходу напівфабрикатів на виробництво.

111. В подальшому факт переробки пиломатеріалів підтверджується актами переробки. В актах переробки відображено, що за період кожного місяця в цех для переробки було надано певну кількість напівфабрикатів та вироблено відповідну кількість готової продукції, яка обліковується на бухгалтерському рахунку 26 "Готова продукція" (т.3, а.с.24-148).

112. Надалі готова продукція реалізовувалась як в межах України так і на експорт, що підтверджується відповідними договорами та іншими документами, які надавалися під час перевірки.

113. Так, під час перевірки надавалися контракти, укладені між ТОВ "Овручліспром" та компанією ALEXEN OU №2017/01-OLP-XN від 15.03.2017 року, та №2018/01-OLP-XN від 25.01.2018 року, згідно яких продавець зобов`язується виготовити та продати, а покупець придбати та оплатити пиломатеріал походження Україна, в подальшому товар (т.3, а.с.149-157).

114. Аналогічні зовнішньоекономічні контракти було укладено із іншими покупцями на поставку пиломатеріалів на експорт (т.3, а.с.158-231). Факт поставки пиломатеріалів позивачем на підставі вказаних контрактів визнається і апелянтом та підтверджується доводами, викладеними в акті перевірки.

115. Вказане також підтверджується копіями митних декларацій, сертифікатами про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, журналом - ордером по рахунку 362 розрахунки з іноземними покупцями за 2016-2018 р., оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 362 за 2016-2018 рр., картками рахунку 331, 312 за 2016-2018 рр. (т.3,а.с.232-250, т.4, а.с.1-250, т.5, а.с.1-190).

116. Іншу частину продукції, яка була вироблена із придбаних у вищевказаних ФОП пиломатеріалів було реалізовано в межах України, що підтверджується договорами купівлі-продажу деревини та іншої продукції з дерева, видатковими накладними та доказами оплати та відпущену продукцію (т.5, а.с.191-250, т.6, а.с.1-159).

117. Також суду першої інстанції  були надані договори купівлі-продажу, видаткові накладні та докази оплати щодо продажу дошки, горбиля соснового та іншої продукції на користь ТОВ НВП "Металоконструкція", Овруцька районна державна лікарня ветеринарної медицини, ТОВ "Лісопромисловий холдинг", ПАТ "Електровимірювач", оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за 2016-2018 рр., журнал - ордер по рахунку 361 розрахунки з вітчизняними покупцями за 2016-2018 рр. (т.6, а.с.160-190).

118. Вищевказане спростовує доводи апелянта, що придбані у фізичних осіб - підприємців пиломатеріали не використовувалися у господарській діяльності позивача та не мали подальшої реалізації в межах України.

119. Колегія суддів оцінює критично доводи апелянта щодо того, що відсутність у позивача складених на ім`я  ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 ,  ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 сертифікатів, свідчить про нереальність господарських операцій із вказаними контрагентами та є підставою для зняття відповідних витрат із собівартості реалізованої продукції.

120. Відповідно до ст.3 Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів", митні органи України здійснюють митне оформлення експорту лісо- та пиломатеріалів, крім передбачених статтями 2 та 2-1 цього Закону, за умови подання експортером разом з іншими необхідними документами сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів.

121. Сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів видаються лише підприємствами - постійними лісокористувачами разом з товарно- транспортною накладною.

122. Особи, винні в порушенні порядку видачі та обігу сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, несуть відповідальність згідно із законом.

123. Водночас, сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів не є первинним бухгалтерським документом, а тому у розумінні стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та у разі його відсутності не може спричиняти для платника податків несприятливі наслідки у вигляді невизнання його витрат за наявності інших необхідних первинних документів.

124. Крім того, допитаний судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_2 зазначив, що сертифікати про походження лісоматеріалів, які ним поставлялись позивачу, були в наявності.

125. Щодо доводів апелянта про непредставлення товарно-транспортних накладних-ліс, на поставлені від фізичних осіб - підприємців пиломатеріали, то згідно пункту 3 наказу Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України №961/707 від 29.11.2013 "Про затвердження спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс)" товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом за формою, затвердженою пунктом 1 цього наказу, є обов`язковою для державних лісогосподарських підприємств (структурні підрозділи: лісництва, склади, цехи) при обліку, первинному відпуску та перевезенні деревини автомобільним транспортом.

126. З вказаного вбачається, що товарно-транспортні накладні-ліс є обов`язковими саме для державних лісогосподарських підприємств (структурні підрозділи: лісництва, склади, цехи), водночас, законодавством України не покладено обов`язку на фізичну особу - підприємця щодо надання товарно-транспортної накладної (ТТН - ліс) при перевезенні деревини автомобільним транспортом.

127. Крім того, як зазначив допитаний судом першої інстанції у якості свідка перевіряючий ОСОБА_9 ТТН - ліс є обов`язковим документом при продажу деревини на експорт, тоді як при купівлі-продажу в межах країни зазначений документ не вимагається.

128. Як зазначав представник позивача та підтверджується матеріалами справи не уся лісопродукція, яка придбавалась у фізичних осіб-підприємців,  була в подальшому реалізована на експорт, тоді як апелянтом повністю були не визнані витрати по даним контрагентам.

129. Доводи апелянта на те, що відсутність товарно-транспортних накладних на поставку вищевказаного товару від фізичних осіб - підприємців свідчить про фіктивність господарських операцій з постачання пиломатеріалів, також колегія суддів оцінює критично з огляду на наступне.

130. Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

131. Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

132. Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно - матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

133. Таким чином, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних, а також певні недоліки у їх оформленні можуть вказувати лише на дотримання чи порушення правил перевезення, які не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства та не свідчать про безтоварність операцій.

134. Згідно позиції Верхового Суду, викладеної в постанові від 20.06.2018 по справі №813/1879/13-а, відсутність певних документів, зокрема на підтвердження факту транспортування товару, не можуть бути беззаперечним доказом відсутності реального характеру поставки, тоді як інші докази, оцінені судами у судовому процесі підтверджують фактичне виконання поставки, а контролюючим органом не надано достовірних доказів на спростування цього факту.

135. Крім того, під час перевірки апелянту було надано ТТН на перевезення дошки обрізної соснової від ФОП ОСОБА_4 до ТОВ "Овручліспром", проте останні апелянтом враховані не були.

136. Так, зокрема було надано ТТН № 1 від 06.11.2017 р., № 1 від 17.11.2017 р, № 1 від 20.11.2017 р., № 1 від 21.11.2017 р., № 1 від 01.12.2017 р., № 1 від 06.12.2017 р. та № 1 від 25.12.2017 року  через перевізника ФОП ОСОБА_10 (т.6, а.с.191-197).

137. Також ФОП ОСОБА_1 було надано копію договору про надання послуг з перевезення від 04.01.2016 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_11 зобов`язувався в порядку та на умовах визначених даним договором та за завданням замовника здійснювати перевезення протягом 2016 р. (т.6, а.с.198).

138. Щодо доводів апелянта як підставу неправомірності формування собівартості реалізованої продукції на відсутність у вищевказаних фізичних осіб-підприємців найманих працівників, то згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 16.01.2018 у справі №820/4648/13-а, у справі №826/1398/17, на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно- правових угод.

139. Всі інші доводи апелянта на користь правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення зводяться до аналізу дослідження ланцюгів придбання/отримання товару контрагентами позивача, зокрема відсутності документів на підтвердження придбання такого товару у лісогосподарств, взаємовідносин з фізичними особами/ фізичними особами-підприємцями, які б мали вид діяльності, пов`язаний з торгівлею деревиною або лісопильним та стругальним виробництвом, тощо.

140. З приводу вказаного необхідно зазначати, що невиконання контрагентом та його постачальниками своїх податкових зобов`язань тягне відповідальність та негативні наслідки саме для таких осіб.

141. З акту перевірки вбачається, що перевірка дотримання податкового законодавства вказаних контрагентів з приводу відносин з ТОВ "Овручліспром" по ланцюгу постачання деревини від інших контрагентів апелянтом не проводилась.

142. Слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини у справі "Інтерсплав проти України" згідно якої, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

143. З аналізу викладеного вбачається, що Європейський суд з прав людини чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

144. Окрім того, необхідно враховувати, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

145. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №816/809/17.

146. Доводи апелянта про неможливість підтвердження реальності фінансово - господарських операцій зі спірними контрагентами мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат собівартості реалізованих товарів.

147. Доводи апелянта щодо того, що у позивача відсутні довіреності на отримання ТМЦ (журнал реєстрації виданих довіреностей), колегія суддів визнає безпідставними.

148. Так, необхідність видачі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей та ведення журналу реєстрації видачі довіреностей регламентувалася нормами Інструкції затвердженої наказом Мінфіну від 16.05.96 р. №99, яка встановлювала порядок реєстрації виданої, поверненої та використаної довіреності на отримання ТМЦ. Проте вказана інструкція втратила свою чинність ще з 01.01.15 р.

149. Отже, починаючи з 01.01.2015 року отримання товарно-матеріальних цінностей регламентується нормами ЦК України та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів № 88 від 24.05.1995 року.

150. Згідно п.2.5 вказаного Положення, повноваження на здійснення господарських операцій особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси нематеріальні активи, гроші, документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтвердженні, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи, тощо.

151. В даному випадку, під час перевірки, апелянту на підтвердження повноважень відповідальної особи - завідуючого складом ОСОБА_7 отримувати товарно-матеріальні цінності від імені позивача було надано наказом №93 від 30.12.2017 р. "Про облікову політику підприємства. Бухгалтерського та податкового обліку, фінансової та податкової звітності" та додатками до нього та наказом № 1Г від 06.01.2015 року "Щодо надання повноважень на отримання товарно-матеріальних цінностей" та довіреність № 1Г від 06.01.2015 року (т.6, а.с.199-207) .

152. В додатку № 3 до наказу №93 від 30.12.2017 передбачено перелік посадових осіб, яким дозволено отримувати та видавати товарно-матеріальні цінності. Так, серед вказаних осіб зазначено посаду завідувача складу.

153. Все вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_7 є особою, яка уповноважена ТОВ "Овручліспром" на отримання товарно-матеріальних цінностей.

154. Колегія суддів вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом".

155. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, висловленою також у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

156. Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 ст. 77 КАС України).

157. Натомість апелянтом не доведено, що подані позивачем первинні документи є недійсними, або повно та об`єктивно не відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування.

158. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

159. Всупереч наведеній нормі апелянтом не доведено правомірність своїх рішень. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

160. З урахуванням наведеного, колегія суддів встановила, що висновок апелянта про нереальність даних господарських операцій є необґрунтованим, а донарахування та штрафні санкції, застосовані оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями в цій частині безпідставними.

161. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  визнання протиправними та скасуванням податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області №0020811415 від 16.08.2019 по збільшенню суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 738 641,00 грн. , з яких 590 913,00 грн.  сума збільшення податкового зобов`язання та 147 728,00 грн.  штрафних (фінансових) санкцій; та №0020801415 від 16.08.2019 на зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 430 577,00 грн.

162. Разом з тим, колегія суддів відхиляє апелянта про неспіврозмірність стягнутих витрат за правничу допомогу, виходячи з наступного. 

163. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

164. Згідно пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

165. Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

166. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

167. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

168. Зокрема, згідно частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

169. Відповідно до частин 4 та 5 статті 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

170. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним  із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

171. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

172. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

173. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

174. Надаючи оцінку письмовим доказам, колегія суддів наголошує, що на підставі п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

175. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 

176. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

177. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

178. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

179. Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем  надано: договір про надання правничої допомоги від 01.10.2019 №35; акт приймання-передачі наданих послуг від 16.03.2020, в якому зазначено, що вартість послуг адвоката складає 30 000,00 грн; виписка банку про оплату даних послуг (т.7, а.с.117-120).

180. Як вбачається з досліджених колегією суддів документів, 01.10.2019 року між позивачем ТОВ " Овручліспром" / замовник/ та адвокатським бюро " Аліна Сіра та Партнери" / виконавець/ укладено Договір № 35 про надання правової допомоги.

181. За умовами цього договору (п. 1.1) замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати Замовнику професійну правничу допомогу в порядку та на умовах, визначених цим Договором з питань оскарження дій ГУ ДПС у Житомирській області

182. Вартість послуг за цим договором складає 30000 грн. (п. 4.1 договору).

183. Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року у справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

184. На підтвердження витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, останнім надано витяг з банківського рахунку виконавця  про отримання гонорару 30000 грн. 

185. Як вбачається із акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 35 від 1.10.2019 надано позивачеві такі юридичні послуги:

- вивчення документів та підготовка позовної заяви 15 годин роботи;

- підготовка заяви про зменшення позовних вимог - 1 година; 

- участь в судовому засіданні - 4 години.

186.  Таким чином, загальна вартість наданих послуг відповідно до Договору становить 30000 грн.

187. З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з апелянта на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30000 грн., що  відповідатиме вимогам розумності та співмірності. 

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

188.        Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

189. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

190. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

191. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

192 . Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

193. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу  ГУ ДПС у Житомирській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  16 жовтня 2020 року.

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Сушко О.О.