Ухвала
19 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 236/985/19-ц
провадження № 61-12077ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київськогоапеляційного суду від 30 липня2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, винагороди за 2016 рік, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку                   з порушеннямтермінів виплати та відшкодування моральної шкоди,
встановив:
У березні 2019 року   ОСОБА_1 звернулася досуду з вищевказаним позовом,  в якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі -ПАТ «Укрзалізниця») на її користь:
7 114, 79 грн заборгованості по заробітній платі за період березень - квітень       2017 року разом згрошовою компенсацією за невикористану щорічну відпустку;
1 531, 91 грн - суму винагороди за підсумком роботи за 2016 рік;
76 590 грн - розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати;
1 200, 94 грн - компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку                       з порушенням термінів їх виплати;
5 000 грн - відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року позов    ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») на користь    ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати                   в загальному розмірі 5 022, 33 грн.
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь   ОСОБА_1  середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 26 квітня 2017 року по        30 листопада 2018 року без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів у розмірі 76 590, 00 грн.
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь   ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати           у розмірі925, 13 грн.
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь   ОСОБА_1 моральну шкоду   у розмірі 500, 00 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Постановою Київськогоапеляційного суду від 30 липня2020 рокурішення Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову     ОСОБА_1 відмовлено.
12 серпня 2020 року   ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київськогоапеляційного суду від 30 липня2020 року, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення повністю та залишити в силі рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та залишено касаційну скаргу без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надіслано нову редакціюкасаційної скарги, її копії у відповідності до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України.
Підставами касаційного оскарження постанови Київськогоапеляційного суду від 30 липня2020 року   ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме:
- заявник зазначає про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);
- судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.  
Крім цього, касаційна скарга подана на судове рішення у справі, в якій ціна позову становить 91 437, 64 грн (7 114, 79 грн + 1 531, 91 грн + 76 590, 00 грн + 1 200, 94 грн + 5 000, 00 грн), що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 =             525 500 грн), проте Верховний Суд погоджується з доводами заявника про наявність підстав для розгляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа, зокрема, має виняткове значення для заявника (підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), тому є підстави для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати з Печерського районного суду міста Києва цивільну справу                 № 236/985/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, винагороди за 2016 рік, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язкуз порушенням термінів виплати та відшкодування моральної шкоди.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 19 листопада          2020 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                             С. О. Карпенко
 
                                                                                                             В. А. Стрільчук