П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/2563/20	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                     Ступакової І.Г.,
при секретарі судового засідання – Болтушенка А.О., 
за участю представника позивача – Дяченка О.В.,
                представника відповідача – Пудлінської Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення індексації грошового забезпечення,
В С Т А Н О В И Л А :
25 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просила:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 28.07.2017, з 27.06.2018 по 24.09.2018, з 31.01.2019 по 30.11.2019;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення у в сумі 107  677,12 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що їй в період з грудня 2015 року по листопад 2019 року не в повному розмірі виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до пояснень командування військової частини НОМЕР_1 виплата індексації грошового забезпечення призупинена відповідно до роз`яснення ДФ Міноборони України від 10.02.2016 №248/3/9/1/108. Базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивач вважає січень 2008 року, оскільки саме тобі відбулося підвищення її посадового окладу. Даний факт підтверджується листом Мінсоцполітики від 29.12.2017 року №122/0/66-17. 
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що його дії законні та обґрунтовані, прийняті на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством. Відповідно до вимог статті 5 Закону України “Про індексацію грошових доходів”, проведення індексації грошових коштів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Не маючи відповідного фінансування та відповідних вказівок і роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України, військова частина НОМЕР_1 не мала правових підстав для здійснення виплати позивачеві індексації в період, зазначений в позовних вимогах, а тому відсутні правові підстави для визнання неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.07.2017, з 27.06.2018 по 24.09.2018 та з 31.01.2019 по 30.11.2019. Зобов`язано В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.07.2017, з 27.06.2018 по 24.09.2018 та з 31.01.2019 по 30.11.2019. В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не обґрунтований висновок про те, що наявна в матеріалах справи довідка про додаткові види грошового забезпечення свідчить про неповноту здійснених відповідачем нарахувань. Судом проігноровано доводи військової частини про відсутність бюджетних коштів для здійснення індексації грошового забезпечення позивачу в період з грудня 2015 по лютий 2018 включно. В період з березня 2018 по листопад 2018 відсутня протиправна бездіяльність відповідача, оскільки березень 2018 став базовим місяцем та індекс споживчих цін не перевищував встановлені 103% до листопада 2018, а отже в даний період відсутні підстави для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу. В період з січня 2019 по листопад 2019 сума виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 склала 1  643,52 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та наявною в матеріалах справи довідкою.
Позивач надала відзив на апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_1 , в якому зазначила, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині відмови у позові щодо стягнення конкретної суми індексації та прийняти постанову, якою задовольнити в цій частині вимоги ОСОБА_1 та стягнути з військової частини   НОМЕР_1 на її користь індексацію грошового забезпечення в сумі 107  677,12 грн.
Позивач зазначає про помилковість висновків суду щодо передчасності вимог, щодо стягнення визначеної позивачем суми індексації грошового забезпечення. Надані заперечення відповідача носять загальний характер та при розгляді справи ним не заперечувався здійснений позивачем математичний розрахунок суми індексації грошового забезпечення з використанням січня 2008 року, як базового для обчислення індексу споживчих цін. У справі, що розглядається конкретними фактичними обставинами є підвищення посадових окладів військовослужбовців в січні 2008 та березні 2018 року відповідно до рішення Уряду. Відповідач в даному випадку не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначив, що її апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.  
ОСОБА_1 , з 24.09.2014 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
За обставинами справи позивач в період з 29.07.2017 по 26.06.2018 та в період з 25.09.2018 по 30.01.2019 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною. 
12 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 85  969,48 грн. Крім того, просила здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по теперішній час та з продовженням виплат відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач також просила надати копії документів відповідно до зазначеного  в заяві переліку (а.с. 8).
На вказану заяву командиром ВЧ НОМЕР_1 надано відповідь, додатком до якої вказано довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Відповідно до зазначеної довідки позивач в період з грудня 2015 по грудень 2018 не отримувала індексацію грошового забезпечення. В період з січня 2019 по листопад 2019 їй нарахована індексації у загальному розмірі 1645,81 грн. (а.с. 16).
Позивач не погодилася з діями ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення не в повному обсязі та звернулася до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Позивачу в період з 01.12.2015 по 30.11.2019 індексації не нараховувалася та не виплачувалася в повному розмірі, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою нарахувань і виплат. Разом з тим, позовні вимоги щодо стягнення визначеної позивачем суми індексації грошового забезпечення, суд вважає передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки визначення суми для нарахування та сплати індексації за відповідний період, встановлений судом, віднесено до компетенції відповідача.
Судова колегія частково погоджується з висновками суду з огляду на таке.
Сформувавши предмет позову, позивачем визначено два періоди, протягом яких відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати їй індексації грошового забезпечення, а саме з 01.12.2015 по 28.07.2017, з 27.06.2018 по 24.09.2018., а також період з 31.01.2019 по 30.11.2019, протягом якого ВЧ НОМЕР_1 допущено протиправні дії, оскільки здійснено виплату індексації у неповному розмірі.
За таких умов, для правильного вирішення оскаржуваних правовідносин, необхідно встановити наявність правових підстав щодо проведення перерахунку та відповідних виплат індексації відповідачем, а також вірність розрахунку та виплат індексації за період з 31.01.2019 по 30.11.2019.
Військова частина НОМЕР_1 підтверджує факт не здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно, посилаючись на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2.
Крім того, даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с. 16). 
Відповідно до  ст. 1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03 липня 1991 року № 1282-XII  (далі - Закон України № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до  ст.2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону України № 1282-XII  передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений  постановою Кабміну України від 17.07.2003 року № 1078  (далі - Порядок № 1078).
Відповідно до п.2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Пунктом 6 Порядку № 1078 визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Посилання ВЧ НОМЕР_1 на положення   ч.6 ст.5 Закон України № 1282-XII, як на підставу не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення,  згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, є необґрунтованими.
Судова колегія відхиляє вищенаведені доводи, адже вони не відповідають нормам  Закону № 1282-XII  та п. 11 Порядку №1078, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.
Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до  Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, що відповідає висновкам суду першої інстанції. 
Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі “Кечко проти України” (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. 
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Судова колегія зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення.
Крім того, безпідставними є посилання ВЧ НОМЕР_1 на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, згідно яких визначено не нараховувати індексацію до окремого роз`яснення.
Обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений  Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”  та  Законом України “Про індексацію грошових доходів населення”. В свою чергу, роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації.
За таких умов, доводи ВЧ НОМЕР_1 щодо правомірності її дій пов`язаних з невиплатою індексації позивачу в період з 01.12.2015 по 28.07.2017 є помилковими.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення. 
Враховуючи вищезазначене військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.07.2017, а тому вірними є висновки суду про наявність законних підстави для зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.
Разом з тим, вірними є доводи апелянта - ВЧ НОМЕР_1 , що в період з 27.06.2018 по 24.09.2018 нею не допущено протиправну бездіяльність, а в період з 31.01.2019 по 30.11.2019 вірно нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення позивачу.
Відповідно до п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. 
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. 
При цьому зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабміну України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 р. № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
Таким чином, для оскаржуваних періодів з червня 2018 до вересня 2018 року, з січня 2019 до листопаду 2019 року індекс споживчих цін за 1 або 100 слід прийняти в березні 2018 року.
Статтею 4 Закону України № 1282-XII    передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом  № 911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016).
Згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 2018 року 100,0%, в липні 2018 року 99,3%, в серпні 2018 року 100,0%, в вересні 2018 року 101,9%, в жовтні 2018 року 101,7%, листопаді 2018 року 101,4%, грудні 2018 року 100,8%, січні 2019 року 101,0%, лютому 2019 року 100,5%, березні 2019 року 100,9%, квітні 2019 року 101,0%, травні 2019 року 100,7%,  в червні 2019 року 99,5%, в липні 2019 року 99,4%, в серпні 2019 року 99,7%, в вересні 2019 року 100,7%, в жовтні 2019 року 100,7%, листопаді 2019 року 100,1% (а.с. 136).
Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено. При цьому оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року (п.1-1 Порядку №1078).
Враховуючи зазначене, грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з червня по вересень 2018 року індексації не підлягає. Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог в частині зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію доходу позивача з червня по вересень 2018 року.
Необґрунтованими є і позовні вимоги щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію доходів позивача з січня по листопад 2019 року, оскільки така індексація була нарахована та виплачена у повному обсязі.
Так, відповідно до п.4 Порядку № 1078 у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються, зокрема,  оплата праці (грошове забезпечення).
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у наступному розмірі: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні.
Таким чином, в період з січня 2019 до липня 2019 індексації підлягає дохід позивача у розмірі 1921 гривня, в період з липня 2019 по листопад 2019 - у розмірі 2007 гривень.
Враховуючи положення Порядку № 1078 величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у січні-лютому 2019 року становила 3,7%,  у березні-червні 2019 року - 7%, у липні-листопаді 2019 року - 10,3%.
З урахуванням зазначеного та положень п. 4 Порядку № 1078  в період з 31.01.2019 по 30.11.2019 сума індексації ОСОБА_1 вірно встановлена відповідачем у розмірі 1  644,85 грн., а тому доводи позивача та відповідні висновки суду першої інстанції про її виплату в неповному обсязі є помилковими та необґрунтованими.
Щодо доводів апелянта ОСОБА_1 про наявність підстав для стягнення з відповідача на її користь індексації грошового забезпечення в сумі 107  677,12 грн. з посиланням на відсутність в даному випадку дискреційних прав відповідача, який не наділений повноваженням за конкретних фактичних обставин діяти не за  законом, а на власний розсуд, колегія суддів зазначає наступне.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах  закону, можливість застосувати норми  закону  та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Відтак, визначення розміру виплати індексації грошового забезпечення за відповідний період встановлений судом    є виключно компетенцією військової частини, а підміна судом повноважень відповідача є втручанням в його дискреційні повноваження.
Відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення позивача, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення, а тому відсутній факт його протиправних дій щодо визначення суми індексації за період з 01.12.2015 по 28.07.2017.
За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо визначення розміру індексації грошового забезпечення.
Колегія суддів наголошує, що захисту підлягає лише порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому, крім того, у разі незгоди з подальшими діями відповідача щодо розміру нарахування та виплати індексації, остання не позбавлена можливості звернутися з захистом порушених прав до суду.
Доводи ОСОБА_1 , що ВЧ НОМЕР_1 рішення суду по даній справі, в частині обрахунку та виплати суми індексації її грошового забезпечення, не буде виконано належним чином ґрунтуються на припущеннях.
Крім того, за встановлених в ході апеляційного перегляду обставин, позивачем помилково обраховано 50  210,64 грн. індексації грошового забезпечення за період з червня 2018 року по листопад 2019 року.(а.с. 12-15).
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції    про передчасність позовних вимог щодо стягнення        визначеної позивачем         суми  індексації грошового забезпечення.    
Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме: в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 липня 2017 року, а також відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період. Підстав для задоволення позовних вимог в іншій частині судова колегія не вбачає.
Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 30 березня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року – скасувати з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) за період з 01 грудня 2015 року по 28 липня 2017 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 липня 2017 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 16 жовтня 2020 року. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька
Суддя:                                                                       О.В.Джабурія
          Суддя:                                                                                  І. Г. Ступакова