Ухвала
19 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 544/1061/19
провадження № 61-14726ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області про визнання права власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва та витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
08 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від                        14 вересня 2020 року у вказаній справі, яка за своїм змістом не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі не зазначені конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Доводи касаційної скарги містять посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Верховний Суд констатує, що заявником не зазначено, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду, що може слугувати достатньою підставою касаційного оскарження, доводи заявника не містять належногообґрунтування з посиланням на конкретні норми права в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Оскільки касаційна скарга за своїм змістом не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, її належить залишити без руху з наданням особі, яка подала скаргу, строку для виправлення зазначених недоліків (подання касаційної скарги, яка має відповідати вимогам наведеної норми процесуального права).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначеного недоліку касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            М. М. Русинчук