ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6326/19                Головуючий суддя І інстанції Гаврилюк С. М.
Провадження № 22-ц/818/3758/20        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за заповітом
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2020 року                                                                                        м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді  Яцини В.Б.
суддів колегії: Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання  Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Гаврилюк С.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна, про розірвання спадкового договору та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,
встановив :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла громадянка ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача та відповідача, після її смерті відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначає, що 02.07.2019 року вона звернулась до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадини після смерті матері, де їй стало відомо, що 14.08.2018 року між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І.
Зауважує, що 16.05.2019 року приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І. зареєстровано право власності ОСОБА_2 на вищезазначене нерухоме майно. Спірним договором передбачено, що на відповідача – набувача майна, покладається обов`язок здійснювати догляд за відчужувачем, тобто ОСОБА_3 та у разі виконання умов договору, після смерті відчужувача, право власності на житловий будинок переходить до набувача майна.
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконувала свої зобов`язання за спірним договором, ОСОБА_3 не надавала належних побутових послуг, матеріально не забезпечувала, в повній мірі не забезпечувала її необхідною медичною допомогою та не організовувала її поховання після смерті. Вказує, що догляд за померлою здійснювала вона, надавала всі необхідні побутові послуги, забезпечувала медичною допомогою, купувала ліки та повністю матеріально утримувала просила задовольнити її позовні вимоги.
Відповідач проти задоволення позову заперечувала.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, новим рішенням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам, які були надані позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог. Проігноровані письмові доказі, та показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Зазначає, що відповідачем порушувались умови спадкового договору, оскільки не надавалось померлій належного догляду, матеріального та побутового забезпечення, відповідач, скориставшись довірливістю ОСОБА_3 заволоділа паспортом останньої та отримала у поштовому відділенні її пенсію, після чого витратила ці гроші на власні потреби, у зв`язку з чим ОСОБА_7 зверталась до Новобоварського ВП ГУНП у Харківській області.
Зауважує, що відповідачем підтверджено у суді першої інстанції, що відповідач не працює, отримує лише пенсію, що є підтвердженням того що вона не могла виконати умови спірного спадкового договору та забезпечити померлій належний розмір щомісячного матеріального забезпечення у розмірі 2000 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Горшкова Г.І. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Відзив мотивовано тим, що законом і самим спадковим договором встановлено вичерпний перелік підстав для його розірвання, таких підстав судом першої інстанції встановлено не було. Виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором підтверджується чисельними письмовими доказами, копії яких долучено до матеріалів справи, оригінали яких досліджено у судовому засідання. зазначає, що виконання умов спадкового договору підтверджено показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Посилання в апеляційній скарзі на заволодіння паспортом померлою є неправомірним, оскільки відсутні будь-які відповіді поліції щодо неправомірності дій ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, відповідача та її представника – адвоката Горшкову Г.І., за відсутності належним чином відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомленого про судове засідання позивача, яка не надала відповідних письмових доказів про наявність поважної причини своєї неявки, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає подальшому апеляційному розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.
Судом першої інстанції на підставі наявних у справі доказів правильно встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.12.2012 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все належне майно ОСОБА_2 
14 серпня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 4360 (далі – Договір). 
Згідно п. 1 Договору набувач ОСОБА_2 зобов`язалась виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача ОСОБА_3 , і в разі її смерті набуває право власності на майно відчужувача, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .
У відповідності до пунктів 7, 8 Договору за згодою сторін на набувача майна покладається обов`язок надавати побутові послуги (прати, прибирати житловий будинок один раз на тиждень, робити косметичний ремонт один раз на протязі п`яти років); забезпечувати необхідною медичною допомогою (виклик лікаря, покупка ліків, необхідності відвідування в лікарні); у разі смерті відчужувача організувати поховання за християнськими звичаями на кладовищі м. Харкова або Харківської області. Вартість матеріального забезпечення (одягу, догляду, необхідної допомоги, харчування) визначається сторонами в сумі 2000,00 грн щомісяця з індексацією в порядку встановленому законом. Після смерті відчужувача право власності набувача на майно підлягає державній реєстрації у порядку, передбаченому чинним законодавством.
Пунктом 17 Договору передбачено, що у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, цей Договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також у разі неможливості виконання набувачем розпоряджень відчужувача (том 1 а.с. 14-15).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла.
16.05.2019 року за ОСОБА_2 на підставі спадкового Договору зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов до висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів невиконання ОСОБА_2 обов`язків, покладених на неї спадковим договором.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Положеннями статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Обсяг обов`язків, покладених на набувача, умовами вказаного Договору є вичерпним, оскільки будь-яких інших обов`язків умовами договору не передбачено та сторони в іншій формі їх між собою не узгоджували.
Звертаючись до суду, як на підставу заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 у порушення умов спадкового договору не виконувала своїх зобов`язань, належних побутових послуг не надавала, жодного матеріального забезпечення не здійснювала, не надавала медичної допомоги та не організовувала поховання ОСОБА_3 . 
Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 не вчиняла будь-яких дій щодо розірвання спадкового договору.
Підтверджується матеріалами справи висновки суду, що ОСОБА_2 відповідно до умов Договору здійснювала догляд за матір`ю, купувала речі, готувала їсти, прибирала, робила ремонт у домі, займалась похованням, зазначене підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допитаних у суді першої інстанції.
ОСОБА_2 також надано до суду чеки на купівлю товарів у продуктових торгівельних точках у період з серпня 2018 року по березень 2019 року, на придбання ліків та сплату за обстеження в медичному центрі, квитанції про сплату комунальних послуг (т.1 а.с.95-123, 124,82-87) .
Згідно з актом на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення від 27.03.2019 року щодо поховання ОСОБА_3 замовником зазначено відповідача ОСОБА_2 (т. 1 а.с.91).
Посилання позивача на те, що ОСОБА_2 заволоділа паспортом ОСОБА_15 та отримувала її пенсію колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих у розумінні ст. 76 ЦПК України доказів цих доводів, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що з позивачем та відповідачем виросла в одному дворі. ОСОБА_1 робила ремонт у матері, але коли це саме було свідок не пам`ятає. Також зазначила, що восени 2018 р. позивач готувала матері їсти. Окрім того, ОСОБА_1 замовляла священика, а свідок допомагала позивачеві накривати стіл на поминки. Відповідач також приходила до матері, але що вона там робила свідок не знає. Одного разу позивач мила посуд, коли годували матір. Восени 2019 р. та взимку позивач десять разів носила прати речі.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що вони з позивачем проживають з 2011 р. У серпні – вересні 2018 р. ОСОБА_1 сказала, що матір переписала будинок на молодшу сестру – відповідача по справі. ОСОБА_3 посварилася з позивачем, коли остання дізналася, що будинок відписано на сестру. ОСОБА_1 багато зробила для будинку матері. Ремонт у будинку був у 2000 році, ОСОБА_1 провела каналізацію, клеїла шпалери разом зі своєю подругою. Догляд за ОСОБА_3 здійснювала позивач та її донька. Вранці позивач приносила матері їжу, забирала брудні речі. Після серпня – вересня позивач в будинок не ходила. ОСОБА_1 посварилася з матір`ю та ОСОБА_3 сказала, щоб вони повернули ключі від будинку. Відповідач ОСОБА_2 також приймала участь у догляді за ОСОБА_3 , в садку щось збирала, прибирала.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка позивача через паркан. ОСОБА_1 доглядала за матір`ю, проте казала, що йде від матері в кінці вересня. В серпні 2018 р. захворіла ОСОБА_3 . Позивач скаржилась, що ОСОБА_2 не пускала її до матері. Донька позивача проживала у ОСОБА_3 . У середині серпня 2019 позивач не ходила до матері. Вона почала ходити туди, коли приїхала її донька. ОСОБА_3 свідку казала, що позивач допомагає їй.
Свідок ОСОБА_7 , яка є донькою позивача та відповідно онукою померлої ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснила, що позивач з відповідачем постійно конфліктували. В липні 2018 р. позивач почала телефонувати свідку, щоб остання приїхала. ОСОБА_2 останній час не пускала ОСОБА_1 до матері, про що стало відомо свідку від ОСОБА_3 28.09.2018 свідок з донькою зайшли до ОСОБА_3 , в якої був тоді лікар, він сказав, що у ОСОБА_3 набряк легенів. У свідка були претензії до відповідача, оскільки в будинку було дуже брудно. Свідок лишилась жити у бабусі. ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_2 не лишалась ночувати у своєї матері. Харчувались вони спільно, готувала в основному позивач, відповідач лише приносила деякі продукти харчування. В червні – липні 2019 р. свідок з позивачем пішли до нотаріуса та дізналися, що є спадковий договір. Також свідок зазначила, що відповідач декілька разів на тиждень приходила до ОСОБА_3 , але весь час розмовляла з подругами по телефону. За бабусею прибирала ОСОБА_7 . Відповідач оплачувала комунальні послуги за рахунок ОСОБА_3 . Відповідач готувала їсти матері, але нерегулярно, приносила сир, молоко та в березні 2019 р. телефонувала лікарю. Свідок зазначила, що з 28.09.2018 вона проживала з бабусею та здійснювала за нею догляд, прибирала у будинку.
Проте, свідок ОСОБА_8 , який проживає у будинку АДРЕСА_2 , у судовому засіданні пояснив, що позивач сварилася з матір`ю. ОСОБА_2 ходила до ОСОБА_3 вранці та ввечері, ОСОБА_1 бачив свідок там рідко. Догляд за матір`ю здійснювала відповідач.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 вона знала з 1988 р., вони працювали на заводі « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». В 2010 році ОСОБА_3 приходила до свідка у гості та казала, що її зять ОСОБА_16 та донька ОСОБА_17 – відповідач по справі, їй допомагають. Свідок з ОСОБА_3 періодично бачились. В 2016 р. ОСОБА_3 сказала, що ОСОБА_2 проживає у неї та забезпечує її. Свідок бачила як відповідач носила від матері сумки з постільною білизною, щоб прати, купувала цукор. Ворота завжди відкривала свідку відповідач. Останній раз свідок була у ОСОБА_3 у вересні 2018 р., яка їй сказала, що ОСОБА_2 возила її в серпні зробити УЗІ внутрішніх органів. 
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона близько сорока років знає сторін по справі. Вона однокласниця ОСОБА_2 . Свідок проживала в 200-250 м від будинку ОСОБА_3 , оскільки здійснювала догляд за своєю матір`ю, та зазначила, що ОСОБА_2 також доглядала за своєю матір`ю. Свідок неодноразово була у будинку ОСОБА_3 та особисто бачила, як відповідач доглядає за матір`ю, робила їй масаж, придбала матері мобільний телефон. Інших осіб у будинку ОСОБА_3 свідок не бачила. Також свідок бачила, що ОСОБА_2 готувала їсти, розвішувала білизну. ОСОБА_3 скаржилася ОСОБА_12 , що старша донька – ОСОБА_1 , рідко приходить до неї та свариться. Влітку 2018 р. ОСОБА_3 сказала, що її онука ОСОБА_7 вимагала відписати половину будинку, потім приходила позивач також вимагати. Похованням ОСОБА_3 займалася відповідач, про що свідку стало відомо на поминках від ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_13 , яка проживає у будинку АДРЕСА_2 у судовому засіданні пояснила, що сторін по справі вона знає з 1960 р., оскільки навчалася у шкоді з позивачем. В листопаді 2018 р. свідок приходила в будинок ОСОБА_3 , бачила, що відповідач купала матір. Позивач ображала свою матір, це було дуже чути під час їхніх сварок. ОСОБА_1 приходила до ОСОБА_3 до червня 2018 р., а потім вони посварилися. Чоловік свідка допомагав ОСОБА_2 піднімати та перевертати ОСОБА_3 у період з вересня 2018 р. по березень 2019 р.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що сторін по справі вона знає, оскільки відповідач її кума, та зазначила, що догляд за матір`ю здійснювала ОСОБА_2 , робила їй масаж, зверталась у разі необхідності до лікарів. За поховання ОСОБА_3 оплачувала відповідач. Крім того, свідок пояснила, що ОСОБА_2 постійно знаходилась у матері, ночувала в неї, а коли у відповідача зламалася пральна машинка, то вона прала речі ОСОБА_3 у свідка.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Суд першої інстанції відповідно до наявних у матеріалах справи доказів правильно було зазначено, що належних і допустимих письмових доказів на підтвердження наведених в якості підстав позову доводів стороною позивача до суду не надано.
Крім того, суд обґрунтовано дійшов висновку, що доводи позову спростовуються наданими відповідачем доказами, а саме чеками на купівлю товарів у продуктових торгівельних точках у період з серпня 2018 р. по березень 2019 р. та придбання ліків та інших товарів у аптеках в період з вересня 2018 р. по січень 2019 р. та у березні 2019р. (том 1 а.с. 95-123), квитанцією ТОВ «Небозвід» лікувально-діагностичного центру за зняття ЕКГ (том 1 а.с. 124), квитанціями з оплати комунальних послуг за за адресою: АДРЕСА_1 , у період з травня 2018 року по лютий 2019 року, а також у квітні 2019 р., та в період з червня 2019 по вересень 2019 року (том 1 а.с. 82-87), актом на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення від 27.03.2019 щодо поховання ОСОБА_3 , замовником в якому зазначено саме ОСОБА_2 (а.с. 91), копії яких долучено до матеріалів справи, а оригінали досліджені судом у судовому засіданні.
З урахуванням положень статті 13 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, їх приховувати. 
За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Разом з цим, ОСОБА_1 всупереч передбаченого ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуального обов`язку не надала до суду першої інстанції належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позову про невиконання набувачем - відповідачем по справі розпоряджень відчужувача, що відповідач істотно порушила умови спадкового Договору та існують передбачені ст. 1308 ЦК України підстави для його розірвання, наведені з цього приводу доводи скарги також не доведені.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах доводів та заперечень сторін, згідно на підставі наданих сторонами доказів, яким судом відповідно до ст. 89 ЦПК України надана належна правова оцінка, повно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, внаслідок чого суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Тому згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, 
Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 388-389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2020 року.

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                        І.В.Бурлака.

                                                                       О.М. Хорошевський.