ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

06 листопада 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 729/416/20
Головуючий у першій інстанції – Демченко Л. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1279/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Бобрової І.О., Євстафієва О.К.,
сторони: позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 08 липня 2020 року (місце ухвалення – м. Бобровиця, дата складання повного тексту – 08.07.2020) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

                                     В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування посилався на те, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 31.01.2012. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він була повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
У позові банк посилається, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11 000,00 грн.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте у порушення умов кредитного договору позичальник своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями внаслідок чого у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка, враховуючи часткове внесення коштів на погашення заборгованості позичальником, станом на 24.03.2020 становить: 39497,41 грн, з яких: 23802,07 грн – заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту; 23802,07 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 7930,05 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 5408,27 грн – нарахована пеня; 500,00 грн – штраф (фіксована частина), 1857,02 грн (процентна складова).
В позові АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1   заборгованість у розмірі 39497,41 грн за кредитним договором № б/н від 31.01.2012, та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.
Заочним рішенням Бобровицького районного суду від 08.07.2020 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 23802, 07 грн та 1266,71 грн  в повернення судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в підписаній сторонами Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 31.01.2012 відсутні умови договору про строки виконання зобов`язання, розмір відсотків за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру на підставі чого судом в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафів відмовлено. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач кошти отримав, користувався ними, періодично здійснював погашення кредитної заборгованості, проте у встановлені строки не повернув кошти, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 23802,07 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бобровицького районного суду від 08.07.2020 в частині відмовлених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.
У скарзі заявник зазначає, що відповідно до підписаної анкети-заяви відповідач ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватися. Позичальник підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку. Підписавши анкету-заяву відповідач погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком.
В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник посилається на те, що відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами, а також продовжуючи користуватися коштами автоматично приєднувався до нових редакцій тих Умов та правил, а також Тарифів.
Скаржник зазначає, що до суду було надано конкретну реакцію Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору, згідно положень яких (п. 2.1.1.2.12), клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої заборгованості в розмірі 84 % для картки «Універсальна». Таким чином, договором встановлений розмір процентів, які нараховані в порядку ст. 625 ЦК України. Крім того, відповідач активно користується усіма перевипущеними картками протягом 2013-2019 років та кредитним лімітом, що підтверджується випискою по картрахункам, а також 15.07.2019 поповненням готівкою своєї картки через термінал самообслуговування.
В обґрунтування безпідставної відмови у стягненні неустойки банк зазначає, що Умовами договору передбачено умови щодо сплати неустойки, а саме п. 2.1.7.6 та п. 2.1.12.6.1 договору, проте суд першої інстанції відмовив у стягненні неустойки, що призвело до порушення норм матеріального права.
Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, викладені не в тій редакції, яка діяла на час підписання ним анкети-заяви.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 31.01.2012 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку Для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів (а.с. 27).
Позивачем в обґрунтування наявності кредитного договору додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 28).
Матеріали справи містять розрахунок, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, згідно якого заборгованість за договором № б/н від 31.01.2012, укладеного між ПриватБанком та клієнтом – ОСОБА_1 , станом на 24.03.2020, становить 39497,41 грн, з яких: 23802,07 грн – заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредита; 23802,07 грн – заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 7930,05 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 5408,27 грн – нарахована пеня; 2357,02 грн – заборгованість за судовими штрафами (а.с. 17).
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що старт карткового рахунку – 31.01.2012, цього ж дня встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн, який за період з 31.01.2012 по 27.01.2018 збільшено до 11000, 00 грн, та 13.05.2019 кредитний ліміт 0,00 грн зменшено (а.с. 26).
Згідно довідки (а.с. 25) позичальнику ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: 
№ НОМЕР_1 , дата відкриття 31.01.2012, термін дії – 11/15;
№ НОМЕР_2 , дата відкриття 12.09.2013, термін дії – 06/17;
№ НОМЕР_3 , дата відкриття 24.01.2017, термін дії – 05/20.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами та штрафами, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію сформульовану Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, на які посилається позивач.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, доказах, наданих суду першої інстанції  та відповідають вимогам чинного законодавства.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК Країни, пенею та штрафами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
Судом у справі встановлено, що 31.01.2012 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В даній заяві відповідачем заповнено розділи щодо його паспортних даних, місця проживання, сімейного стану та роду занять (а.с.27).
У тексті вказаної заяви зазначено, що її підписанням ОСОБА_1 погодився із тим, що відповідно до ст. 634 ЦК України він в повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (далі «Умови та правила»), які розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Зазначено, що він погодився зі збільшеним строком позовної давності, вказаним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умови та правила вносяться Банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадку, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, Банк повідомляє йому про зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил являється підтвердженням його згоди та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. З довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб ознайомився. Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг зобов`язався знайомитися самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua.
Банком додано до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг без зазначення дат, які відповідачем не підписані (а.с. 28, 29-54).
На підтвердження заявленої Банком у позові заборгованості відповідача до позову додано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , станом на 24.03.2020, з якого вбачається, що заборгованість за кредитом становить 39497,41 грн, з яких: 23802,07 грн – заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредита; 23802,07 грн – заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 7930,05 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 5408,27 грн – нарахована пеня; 2357,02 грн – заборгованість за судовими штрафами (а.с. 17). 
Будь-яких інших доказів позивачем до позовної заяви та протягом розгляду справи судом першої інстанції додано не було.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).
Анкета-заява від 31.01.2012, яка знаходиться в матеріалах справи, не містить даних щодо визначеного розміру кредитного ліміту та процентної ставки (типу, розміру тощо), умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками, за кредитом та штрафи (фіксовану та процентну складові).
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.03.2020, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», де визначені умови щодо кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на банківському сайті privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору (а.с. 28-54).
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD») та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на банківському сайті privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентні ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші положення та умови.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та у постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справах № 481/1243/16-ц, № 175/4634/15-ц та № 330/1607/16-ц.
Підстав відступити від вказаних правових висновків під час розгляду справи, що переглядається, колегія суддів не встановила.
Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції про те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору, є вірними.
Таким чином, врахувавши наведені норми чинного законодавства, правові позиції Великої Палати Верховного Суду, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, районним судом правильно відмовлено у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за кредитом, пенею та штрафами (процентна складова та фіксована частина).
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 08 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 06.11.2020.
Головуючий                                                        Судді :