ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2020 року	Львів	Справа № 460/2587/20 пров. № А/857/9966/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року (головуючого судді Дорошенко Н.О. ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Рівне повний текст рішення складено 06.07.2020) у справі №460/2587/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.04.2020 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії з 01.02.2020, виходячи із заробітної плати за період із січня 1988 року по січень 1989 року та із травня 1990 року по грудень 1993 року на підставі довідки АТЗТ «Житлобуд6» від 01.03.2008 №28, та за період з березня 1989 року по травень 1990 року на підставі довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №27-Д/МГ; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи із 01.02.2020, виходячи із заробітної плати за період із січня 1988 року по січень 1989 року та із травня 1990 року по грудень 1993 року на підставі довідки АТЗТ «Житлобуд6» від 01.03.2008 №28, та за період з березня 1989 року по травень 1990 року на підставі довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №27-Д/МГ.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вказує, що станом на дату подання заяви до пенсійного органу в нього були наявні підстави для перерахунку пенсії, оскільки належні довідки перебували у його розпорядженні, також зі змісту заяви від 31.01.2020 випливає намір перерахунку пенсії, а відповідач не може допускати надмірного формалізму, що відповідає практиці Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду викладену в постанові від 27.11.2019 в справі №748/696/17 та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №460/2187/19.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком, яка йому призначена на виконання рішень судів у справі №569/3174/17 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (аркуші справи 7-11).
31.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про повідомлення щодо наявності чи відсутності підстав для перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період із січня 1988 року по січень 1989 року та із травня 1990 року по грудень 1993 року на підставі довідки АТЗТ «Житлобуд-6» №28 від 01.03.2008 та за період з березня 1989 року по травень 1990 року на підставі довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №Д/МГ (аркуш справи 42).
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 02.03.2020 №2314-1458/Л-03/8-1700/20 позивачу повідомило, що у зв`язку з тим, що АТЗТ «Житлобуд-6» припинило свою діяльність 09.12.2008, підстав для перерахунку пенсії з урахуванням довідки від 01.03.2008 №28 немає. Крім того, зазначив, що ним направлено запит до Вірменської республіки з метою перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату за період роботи з 01.03.1989 по 31.05.1990, а також повторний запит, проте жодної відповіді не надходило (аркуші справи 43-44). 
Вважаючи таку відмову органу відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 31.01.2020 звернувся до органу пенсійного фонду з заявою про повідомлення його про наявність підстав для перерахунку пенсії та надання йому копій запитуваних ним документів, при цьому заява не містить прохання про перерахунок пенсії позивача з 01.02.2020.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частина 1 статті 9 Закону №1058-ІV, передбачає, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз.5).
Відповідно до статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.
Частинами 1, 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з частинами 4, 5 статті 45 Закону №1058-IV, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно з частиною 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), в стаж роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Згідно статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений Кабінетом Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до матеріалів справи колегія суддів встановила, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2017 року з врахуванням постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі №569/3174/17 визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за списком № 2 періоду роботи з 30 липня 1984 року по 01 березня 1989 року та з 17 травня 1990 року по 18 липня 1994 року та у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 01 грудня 2016 року, зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити з 01 грудня 2016 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи з 30 липня 1984 року по 01 березня 1989 року та з 17 травня 1990 року по 18 липня 1994 року.
Постановою Верховного Суду від 11 липня 2019 року касаційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишено без задоволення. Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року залишено без змін.
Судом встановлено, що також підтверджується записами у трудовій книжці, що ОСОБА_1 працював в Будівельно-монтажному управлінні «Житлобуд-6» на посаді майстра з 30 липня 1984 року по 18 липня 1994 року, працював п`ятиденний робочий день. Тривалість пільгового стажу по Списку № 2 становить 8 років 09 місяців. Атестацією робочих місць затверджене право на пільгову пенсію по списку № 2, наказ № 23 від 09 березня 1995 року.
Відповідно до довідки від 12 серпня 2008 року № 26, виданої Акціонерним товариством закритого типу «Житлобуд-6», ОСОБА_1 працював: 30 липня 1984 року (наказ №112 від 30.07.1984 року) по 01 березня 1989 року (наказ №20 від 28.02.1989 року) майстром на новому будівництві з повним робочим днем та інших робіт не виконував, дана довідка підписана головою ліквідаційної комісії Герман Г.Ю . Довідка видана на підставі первинних документів за час виконання виконаних вище робіт, а також трудової книжки, книги наказів з 1984-1994 роки, особових рахунків за 1984-1994 роки, карти форми - Т2.
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідачем на виконання рішення суду ОСОБА_1 враховані періоди до загального страхового стажу для обчислення пенсії, а саме з 30 липня 1984 року по 01 березня 1989 року та з 17 травня 1990 року по 18 липня 1994 року. Окрім цього, в період з 01 березня 1989 року по 17 травня 1990 року ОСОБА_1 перебував у відрядженні в м. Кіровакан Вірменської ССР, що підтверджується записами в трудовій книжці.
Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. 
На підставі пункту 4.2 Порядку 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Крім того, пунктом 4.3 Порядку 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно з нормами пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Всупереч наведеному, матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем своїх повноважень в частині отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи до загального стажу. Відповідач, відмовляючи у перерахунку позивачу пенсії з підстав не підтвердження відомостей у довідках жодних дій по самостійному отриманню додаткових документів та перевірки достовірності поданих документів не вчиняв.
З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із неодноразовими зверненнями позивача до пенсійного органу щодо перерахунку пенсії зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник законні підстави для врахування поданих ним документів. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
23.12.2019 представник позивача звернувся до Архівного відділу Виконавчого комітету Рівненської міської ради із запитом на публічну інформацію, в якому, зокрема, просив надати публічну інформацію щодо того, чи наявні в приміщенні архівного відділу будь-які документи господарської діяльності АТЗТ «Житлобуд-6» або ж документи, що підтверджують розмір отримуваної ОСОБА_1 заробітної плати із червня 1983 року по лютий 1994 року в АТЗТ «Житлобуд-6».
Листом Архівного відділу Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10.01.2019 №18/12-13 повідомлено, що в приміщенні архівного відділу перебувають документи з кадрових питань (особового складу) МБУ «Житлобуд-6» комбінату «Рівнепромбуд» та його правонаступника АТЗТ «Житлобуд-6», які надійшли від неуповноважених фізичних осіб у зв`язку з відсутністю умов зберігання та потенційною загрозою знищення документів, пов`язаних із забезпеченням соціального захисту громадян, які можуть бути використані для підтвердження законних прав та інтересів. На даний час ТОВ «Житлобуд-6», як юридична особа, засновником якої виступало АТЗТ «Житлобуд-6» проводить упорядкування документів відповідно до встановлених вимог, після чого з складанням опису справ встановленого зразка документи будуть прийняті на подальше зберігання до архівного відділу. Повідомлено, що в наявних документах містяться відомості про заробітну плату гр. ОСОБА_1 за періоди 1988-1990, 1993-1994 роки. Архівний відділ забезпечує вільний доступ, зокрема і юридичним особам для самостійного пошуку та опрацювання необхідної інформації для вирішення в установленому порядку питань, пов`язаних з забезпеченням прав громадян.
ОСОБА_1 звертаючись до пенсійного органу 31.01.2020 в листі наводив доводи про наявність первинних документів, на підставі яких АТЗТ «Житлобуд-6» видало довідку про заробітну плату №28 від 01.03.2008 у Архівному відділі Виконавчого комітету Рівненської міської ради, також довідка АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №27-Д/МГ наявна в матеріалах пенсійної справи, вказував що наведені обставини дають підстави для висновку про можливість здійснення перерахунку пенсії.
Зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для перерахунку пенсії дії та надав усі необхідні для цього документи.
Аналіз листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.03.2020 №2314-1458/Л-03/8-1700/20 вказує, що такий не є рішенням про відмову в перерахунку пенсії та свідчить про не врахуванням поданих ним довідок, оскільки АТЗТ «Житлобуд-6» припинило свою діяльність 09.12.2008 року та 11.01.2020 повторно направлено запит до Вірменської республіки з метою перевірки достовірності видачі довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №27-Д/МГ.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство закритого типу «Житлобуд-6» станом на 09.12.2008 року припинено, Голова комісії з припинення або ліквідатор - Герман Г.Ю.
Тому покликання відповідача про недійсність довідки у зв`язку з ліквідацією підприємства, а саме після видачі довідки, є безпідставні.
Отже, з наведеного слідує, що за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії відповідачем не було прийнято відповідного рішення, а позивач надав всю наявну та можливу інформацію, документи для підтвердження отримуваної заробітної плати.
Рішення пенсійного органу, яке приймаються за зверненням особи, повинно бути мотивованим та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.
Зі змісту листа від 02.03.2020 №2314-1458/Л-03/8-1700/20 стає очевидним, що відповідач не вбачає підстав для перерахунку пенсії позивача, тобто фактично відмовив у такому перерахунку.
Зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання перерахунку пенсії або відмови в її перерахунку саме у формі прийняття рішення (чи наказу), коли з наданої листом відповіді стає зрозуміло, що відповідь для заявника є негативною, має ознаки формалізму.
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів і згідно усталеної судової практики слідує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).
З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, відмова у формі листа свідчить про відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством. Оскільки процес надання позивачу відмови у перерахунку пенсії без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути тривалим, то в даному випадку належним способом захисту порушеного права є саме вирішення судом питання про визнання протиправною відмови пенсійного органу, та зобов`язання вчинити певні дії.
Колегія суддів враховує, що зі змісту заяви від 31.01.2020 позивач звертаючись до органу пенсійного фонду просив як про можливість та повідомлення його про наявність підстав для перерахунку його пенсії, виходячи із заробітної плати за період із січня 1988 року по січень 1989 року та із травня 1990 року по грудень 1993 року на підставі довідки АТЗТ «Житлобуд-6» №28 від 01.03.2008, та за період з березня 1989 року по травень 1990 року на підставі довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №Д/МГ, що міститься в матеріалах пенсійної справи з дотриманням строків, встановлених статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додав копії документів, що підтверджують листування із підприємствами, установами, організаціями задля перевірки достовірності видачі довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №Д/МГ.
Отже, із заяви ОСОБА_1 31.01.2020 до органу пенсійного фонду виходить його намір про перерахунок пенсії та надання йому копій документів, щодо перевірки достовірності видачі доданих довідок.
Як передбачено частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Отже до відповідача були подані належно складені документи ОСОБА_1 , однак Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило у перерахунку без обґрунтованого аналізу довідки АТЗТ «Житлобуд-6» від 01.03.2008 №28, яка складена Головою комісії з припинення або ліквідатором - Герман Г.Ю. АТЗТ «Житлобуд-6», також лист Архівного відділу Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10.01.2019 №18/12-13 до якого повинно звернутись пенсійний орган, якщо мав сумніви у достовірності вказаної заробітної плати та довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №27-Д/МГ про підтвердження відомостей якої відповідач звернувся до Вірменської республіки, однак відсутність відповіді на запит не може бути наслідком не врахування даної довідки, ОСОБА_1 .
Посилання апелянта на практику Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду викладену в постанові від 27.11.2019 в справі №748/696/17 є обґрунтованим та враховується апеляційним судом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апеляційний суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення і вчинення дій. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та вказують на неправомірність поведінки відповідача в спірних правовідносинах. 
Колегія суддів зазначає, що встановлення в судовому порядку порушень з боку суб`єкта владних повноважень під час виконання ним своїх владних управлінських функцій безумовно зумовлює вказаного суб`єкта вчинити дії направлені на відновлення порушених прав та інтересів особи в межах своїх повноважень, наділених його Законами та Конституцією України, отже належним способом захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є висновок суду про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням довідок АТЗТ «Житлобуд-6» від 01.03.2008 №28 та АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №27-Д/МГ з 01.02.2020
Доводи відповідача, щодо непідтвердження даних довідок первинними документами, у зв`язку з чим немає підстав взяти до розрахунку заробітну плату за періоди роботи 1988-1993, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не надано належних доказів й протилежного, а саме щодо недостовірності вказаних довідок.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Суханов та Ільченко проти України» зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (пункт 34). Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (пункт 35).
В Рішенні у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70).
За таких встановлених обставин справи колегія суддів виходить з оцінки їх аналізу, змісту наданої відповіді пенсійного органу, результатів розгляду звернення позивача, та приходить до переконливого висновку про необхідність застосування в цьому випадку найбільш сприятливого для позивача підходу щодо розгляду поданого звернення як відповідної підстави для перерахунку його пенсії та вважає що слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за періоди з січня 1988 року по січень 1989 року та з травня 1990 року по грудень 1993 року на підставі довідки АТЗТ «Житлобуд-6» від 01.03.2008 №28, та за період з  березня 1989 року по травень 1990 року на підставі довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №27-Д/МГ з 01.02.2020.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.
Згідно із статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За правилами частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 840 грн. 80 коп. в суді першої інстанції.
Відповідно до частин 1,2 статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №460/2587/20. До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив квитанцію про сплату судового збору від 07.08.2020 №А007-71А4-105Н-РК91 на суму 1286,94 грн., одержувач court.gov.ua.
Як встановлено апеляційним судом станом на 20.11.2020 в програмі Діловодство спеціалізованого суду в розділі «Реєстр підтверджень оплат із Казначейства» відсутні відомості щодо зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сплаченого ОСОБА_1 згідно долученої квитанції про сплату судового збору від 07.08.2020 №А007-71А4-105Н-РК91 на суму 1286,94 грн., а тому долучена квитанція не може братися до уваги, як доказ сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №460/2587/20, а з врахуванням вирішеного позову на користь позивача, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню із відповідача. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №460/2587/20 - скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за періоди з січня 1988 року по січень 1989 року та з травня 1990 року по грудень 1993 року на підставі довідки АТЗТ «Житлобуд-6» від 01.03.2008 №28, та за період з березня 1989 року по травень 1990 року на підставі довідки АТВТ «Укршин» від 14.06.2016 №27-Д/МГ з 01.02.2020.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вулиця Короленка, будинок 7, ЄДРПОУ 21084076) 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. понесених витрат по сплаті судового збору та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вулиця Короленка, будинок 7, ЄДРПОУ 21084076) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одну) грн. 20 коп. на користь держави на рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Гуляк

                                                                                            Л.Я. Гудим