ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10941/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:          головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                                                  суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу                               фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року (головуючий суддя – Юхно І.В.) в адміністративній справі

за позовом                                         фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 

до                                                   Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області

про                                                   визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (далі – Відповідач) в якому просила:
-          визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нездійснення списання безнадійного податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 02.12.14 року №0028961701 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 18892,5 грн.; податкового повідомлення-рішення від 18.02.15 року за №0008921701 про збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 525015,32 грн.; та податкового повідомлення-рішення від 02.12.14 року за №0028941701 про збільшення суми грошового зобов`язання з земельного податку у розмірі 39346,85 грн.;
-          зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області списати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 безнадійний податковий борг з ПДВ в розмірі 18892,5, безнадійний податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 525015,32 грн. та безнадійний податковий борг з земельного податку у розмірі 39346,85 грн.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що у нього наявний податковий борг у розмірі 593254,64 грн., узгоджений постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 року. Списання безнадійного податкового боргу, яким є борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. При наявності у Позивача податкового боргу, який має статус безнадійного, Відповідач не приймав рішення про списання безнадійного податкового боргу відповідно до положень  Податкового кодексу України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.155-159).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що оскільки судом не встановлено звернення Позивача з відповідним пакетом документів, необхідних для вирішення питання про списання безнадійних сум боргу, до податкового органу, заявлені позовні вимоги є передчасними, оскільки саме Позивачем не дотримано процедури списання безнадійних сум боргу, а не Відповідачем.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування фактичних обставин, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, у зв`язку із чим у контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу. Позивач вказує, що посилання суду на те, що контролюючий орган не мав змоги здійснити списання заборгованості у зв`язку із наявністю рішення про розстрочення податкових зобов`язань є безпідставним, необґрунтованим та суперечить чинному законодавству.
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що списання безнадійного податкового боргу не є обов`язком податкового органу, а є його правом, та у випадку списання податкового боргу з підстав закінчення строк давності, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України, такий борг може бути списаний на підставі розгляду документів, поданий платником податків.
Представник Позивача у судовому засіданні 25 листопада 2020 року підтримав вимоги апеляційної скарги.
Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Дніпродзержинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну планову перевірку фізичної особи-підприємця Позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.
10 листопада 2014 року за результатами перевірки податковим органом було складено акт №4717/490/04-03-17-01-25/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення:
- п. 187.1 ст.187, з урахуванням пп.54.3.1, п.54.3, ст.54, п. 183.4 ст. 183, п.10 підрозділу II розділу XX Податкового кодексу України в результаті чого Позивачу донараховано податку на додану вартість за актом перевірки на загальну суму 65 214 грн., в т.ч. за: лютий 2012 року (з урахуванням січня 2012 року) в сумі 17 992 грн., березень 2012 року в сумі 9 571 грн., квітень 2012 року в сумі 8 160 грн., травень 2012 року в сумі 5 531 грн., червень 2012 року в сумі 3 792 грн., липень 2012 року в сумі 3 697 грн., серпень 2012 року в сумі 3 757 грн., за жовтень 2012 року на суму 2 775 грн., за листопад 2012 року на суму 6 117 грн., за грудень 2012 року на суму 3 822 грн.; 
-  ст. 203 Податкового кодексу України, а саме: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до Дніпродзержинської ОДПІ не надано податкові декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року (з урахуванням січня 2012 року), березень 2012 року, квітень 2012 року, травень 2012 року, червень 2012 року, липень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року; пп. 271.1.1 п.271.1 ст.271, 288.5.1 ст.285, пп.288.7 ст.288 з урахуванням статей 285-287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI в результаті чого Позивачу донараховано орендної плати за землю на суму 512 649,20 грн. та пп.271.1.1 ст.271, ст.274, пп. 286.2, пп.286.5 ст.286 Податкового кодексу в результаті чого Позивачу донараховано земельного податку на суму 52 482,44 грн.;
- пп.286.2 ст.286 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, в частині неподання податкових декларацій з плати за землю на 2011-2013 роки.
Після процедури адміністративного оскарження дійсними залишились податкові повідомлення-рішення Дніпродзержинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області:
- від 02.12.2014 року за №0028961701 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 65 214,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 17 663,50 грн.;
- від 18.02.2015 року за №0008921701 про збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 420 012,26 грн., та нарахування штрафних санкцій у розмірі 105 003,06 грн.;
- від 02.12.14 року за №0028941701 про збільшення суми грошового зобов`язання з земельного податку у розмірі 39 205,48 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 10141,37 грн.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, Позивач звернувся до суду.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено частково:
- скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 02.12.2014 року за №0028961701 в частині нарахування грошового зобов`язання в розмірі 66985 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 р. в справі № 804/6084/15 залишено без задоволення.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 р. в справі № 804/6084/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без змін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 року у справі №804/6084/15 - задоволено частково.
Розстрочено виконання Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 року у справі №804/6084/15 строком на 42 місяці шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 14053,68 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятдесят три гривні, 68 копійок).
При цьому, Дніпродзержинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подана апеляційна скарга на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2016 року апеляційну скаргу Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень було залишено без руху.
Відповідно до супровідного листа Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2016 року №804/6084/15 відповідно до запиту судді Вищого адміністративного суду України Вербицької О.В. від 18.10.2016 року №К/800/27341/16 справа №804/6084/15 (872/8642/16) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень була направлена до Вищого адміністративного суду України, іншим учасникам справи -  супровідний лист до відома.
Таким чином, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року про розстрочення виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 року у справі № 804/6084/15 не набрала законної сили.
Постановою Верховного Суду від 28.02.2020 року у справі №804/6084/15 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 року залишено без змін.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.03.2020 року апеляційну скаргу Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року у справі №804/6084/15 про розстрочення виконання постанови суду - повернуто заявнику.
З аналізу наведених судових рішень, судом встановлено, що 03.08.2016 року за ФОП ОСОБА_1 узгоджено податковий борг, який складається із сум нарахувань наступними податковими повідомленнями-рішеннями:
- від 18.02.2015 року за №0008921701 про збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 420 012,26 грн., та нарахування штрафних санкцій у розмірі 105 003,06 грн.;
- від 02.12.14 року за №0028941701 про збільшення суми грошового зобов`язання з земельного податку у розмірі 39 205,48 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 10141,37 грн.
24.03.2020 року набрала законної сили ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року у справі №804/6084/15 про розстрочення виконання постанови суду строком на 42 місяці шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 14053,68 грн.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання протягом установленого строку.
Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України передбачено, що безнадійний податковий борг визначений як податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Виходячи зі змісту пункту 102.1 статті 102 ПК України, законодавцем передбачений термін у 1095 днів для стягнення суми грошових зобов`язань платника податків, не сплачених у встановлений законодавством строк. Водночас вказаний строк не може бути застосований до сум податкового боргу, стягнутих за рішенням суду.
Відповідно до підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють функції щодо відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.
Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).
Контролюючі органи, згідно з пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так,  наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок №577), у пункті 2.1 якого визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України (підпункт 3 пункту 2.1 Порядку №577).
Відповідно до пункту 3.1 Порядку №577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу (пункт 3.2 Порядку №577).
Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.
Пунктом 4.2 вказаного розділу Порядку встановлено, що за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що списання безнадійного податкового боргу не є обов`язком податкового органу, а є його правом, та у випадку списання податкового боргу з підстав закінчення строку давності, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України, такий борг може бути списаний на підставі розгляду документів, поданих платником податків.
Судом не встановлено, що Позивачем, як платником податків, подавались документи до податкового органу з метою реалізації права на списання безнадійного податкового боргу.
Оскільки судом не встановлено факту звернення Позивача до податкового органу, заявлені позовні вимоги є передчасними.
Крім того, з 24.03.2020 року і на момент розгляду справи судом була чинною ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року у справі №804/6084/15 про розстрочення виконання постанови суду строком на 42 місяці шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 14053,68 грн., яка Позивачем не виконувалась, відтак, у Відповідача не було підстав для самостійного списання сум боргу, і, як наслідок, відсутня протиправна бездіяльність податкового органу.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 29 липня 2020 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №160/10941/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
В повному обсязі постанова складена  01 грудня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов