ПОСТАНОВА 
Іменем України
08 жовтня 2020 року                                                 м. Кропивницький
справа № 402/239/20
провадження № 22-ц/4809/1046/20 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.
        секретар Гончар В.В. 
представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» -Науменко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2020, суддя Ясінський Л.Ю., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

 
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 25.01.2018, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
В заяві про укладення кредитного договору від 25.01.2018 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті http.privatbank.ua, складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Позивач зазначив, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 25.12.2019 року у розмірі 12644 грн. 94 коп., з яких: 8581 грн. 04 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованність за поточним тілом кредиту, 8581 грн. 04 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., 629 грн. 61 коп. - заборгованність за простроченими відсотками, 2355 грн. 96 копійок - заборгованність за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 578 грн. 33 копійки - штраф (процентна складова), яку просив стягнути із відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Ульяновського районного суду  Кіровоградської області від 30.04.2020 позов задоволено частково.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої  інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України та штрафами, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, що підтверджується заявою, підписаною позичальником, а також паспортом споживчого кредиту. Зазначено, що позивачем надано до суду належні, допустимі та достатні докази того, що нарахування та стягнення процентів з відповідача є правомірним. Відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, відповідачем не надано. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.07.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.08.2020 справу призначено до розгляду.
До суду відповідачем не надано відзив на апеляційну скаргу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає  залишенню без задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що 25.01.2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 500 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку ( а.с.11 - 15).
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 25.12.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 12644 грн. 94 коп., з яких: 8581 грн. 04 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованність за поточним тілом кредиту, 8581 грн. 04 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., 629 грн. 61 коп. - заборгованність за простроченими відсотками, 2355 грн. 96 копійок - заборгованність за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 578 грн. 33 копійки - штраф (процентна складова).
У заяві позичальника від 25.01.2018 року процентна ставка не зазначена, крім того, у заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приват Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.01.2018 року шляхом підписання заяви-анкети.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що кредитний договір від 25.01.2018 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), а тому позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» 8581 грн. 04 копійки заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Сторони в судове засідання не з`явились. Справа розглядалась відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись у суд із позовом позивач надав на підтвердження позову, анкету-заяву №б/н від 25.01.2018, згідно якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Зазначено, що п.1.1.1.67., 1.1.5.1., 1.1.5.2 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору.
Позивач посилається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг ,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн.+5% від суми позову.
Позивач зазначив, що відповідно до частини другої статті 1054, частини другої статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є правом заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. 
Зазначено, що оскільки відповідач не виконав умови договору то відповідно станом на 25.12.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 12644 грн. 94 коп., з яких: 8581 грн. 04 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованність за поточним тілом кредиту, 8581 грн. 04 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., 629 грн. 61 коп. - заборгованність за простроченими відсотками, 2355 грн. 96 копійок - заборгованність за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 578 грн. 33 копійки - штраф (процентна складова).
На підтвердження позову позивач посилається, як на належні та допустимі докази: розрахунок заборгованості, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг, копію анкети – заяви, паспорт споживача та документ, що посвідчує особу відповідача. 
Відповідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 Статтею526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України  розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З матеріалів справи вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувались відповідачу у розмірі , встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, збільшення процентної ставки в односторонньому порядку та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи, та відповідно брав на себе саме на цих Умовах зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі     № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не надав докази на підтвердження, що відповідачу була видана платіжна картка з встановленим лімітом і в якій зазначено термін дії картки.
Встановлені обставини дають підстави зробити висновок,що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позову в частині заборгованості по відсотках за користування кредитом.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем тільки в частині відмови у задоволені позову, то суд апеляційної інстанції не дає правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по кредиту. 
Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Докази надані до апеляційної скарги судом апеляційної інстанції відхилені як належні та допустимі, оскільки подані з порушенням норм цивільно процесуального законодавства, зокрема частини 3 статті 367 ЦПК України. 
Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,                              
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», залишити без задоволення.
Заочне рішення Ульяновського районного суду  Кіровоградської області від 30.04.2020, залишити без змін.
Повний текст постанови складено 16.10.2020.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий: 

Судді: