Ухвала
іменем України

 
24 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/2318/18
провадження № 51-5602 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                              ОСОБА_1 ,
суддів                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Обставини справи

1.  Вироком суду першої інстанції, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця та жителя м. Києва,
виправдано за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі – КК) в зв`язку з недоведеністю його винуватості у скоєнні злочину.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.
2. Органом досудового розслідування встановлено, що 01 березня 2015 року близько 23:00, ОСОБА_5 , на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на                ґрунті тривалих неприязних стосунків переднім колесом велосипеда умисно в`їхав у ноги ОСОБА_4 , після чого наніс йому близько п`яти ударів ногами по різним ділянкам нижніх кінцівок, один удар ногою в ділянку живота потерпілого та декілька ударів руками по обличчю та руках. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5                          ОСОБА_4 спричинено легких тілесних ушкоджень. Такі дії ОСОБА_5 прокурором кваліфіковано за частиною 1 статті 125 КК.
Доводи касаційної скарги
3.  У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржені судові рішення щодо ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
4. На обґрунтування своєї позиції він зазначає про порушення судом першої інстанції норм статті 81 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та відсутність оцінки доказів судами попередніх інстанції на підтвердження факту нанесення виправданим легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . 
Оцінка суду

5.  Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
6.  Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього ж Кодексу. 
7. У скарзі ОСОБА_4 , хоча і посилається на порушення кримінального процесуального закону, зазначені у статті 438 КПК, однак наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи, що на його думку, призвело до прийняття незаконного рішення. 
8.  Відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
9. Разом з тим, як убачається з доданих копій судових рішень, суд першої інстанції, дослідив усі обставини справи, які належать до предмету доказування, й відповідно до статті 94 КПК дав оцінку зібраним доказам.
10. Правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом, який надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційних скарг. Незгода потерпілого із висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судами процесуального закону. Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог статті 419 КПК.
11. Крім того, колегія суддіів не вбачає порушень вимог пункту 5 частини 2 статті 412 КПК під час судового засідання 04 березня 2020 року, як це намагається представити у своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 , оскільки відповідно до частини 4                                          статті 81 КПК, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду. 
12.  Зміст касаційної скарги ОСОБА_4 зводиться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи. Однак така незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення ними процесуального закону. Будь-яких інших доводів щодо порушення судами норм матеріального чи процесуального права в скарзі не наведено.
З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                          ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                    ОСОБА_3