Ухвала
 
21 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 718/2145/19
провадження № 61-17838ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду з зазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача суму банківського вкладу 100 000 грн, відсотків 
22 873, 97 грн, суму інфляційних втрат 55 071, 68 грн, суму пені 300 000 грн.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2020 року 
в задоволенні позову  ОСОБА_1  відмовлено.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2020 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про захист прав споживачів та стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 307 945, 65 грн заборгованості по договору банківського вкладу від 10 квітня 2014 року № 14. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Альфа-Банк» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.  Також зазначає, що ця справа має виняткове значення для АТ «Альфа-Банк», 
а касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.    
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції не відповідають вимогам закону, оскаржене рішення ухвалене без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений 
у постановах Верховного Суду.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом 
випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача, ціна позову в якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною.  
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, 
з оскарженим судовим рішеннями і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Обґрунтування касаційної скарги щодо невідповідності оскарженого судового рішення практиці Верховного Суду не вказує на те, що постанова апеляційного суду ухвалена без урахування таких висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Посилання АТ «Альфа-Банк» на те, що ця справа має виняткове значення для банку є безпідставними, оскільки не наведено належного обґрунтування такого твердження. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття б Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції 
з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. 
З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, 
від 19 грудня 1997 року). 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 
13 жовтня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
М. Ю. Тітов