ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

05 жовтня 2020 року
м. Харків

справа № 639/4053/20
провадження № 22-ц/818/4534/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Кредобанк»,
представники – Олійник Олександр Андрійович, Носенко Антон Юрійович, 
третя особа – приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Павленка Сергія Валерійовича – представника Акціонерного товариства «Кредобанк»  на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 липня 2020 року в складі судді Гаврилюк С.М.,

у с т а н о в и в :

02 липня 2020 року  ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  Акціонерного товариства «Кредобанк» (далі – АТ «Кредобанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу (далі – Львівський МНО ) Барбуляк Христина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовом  ОСОБА_2 – представник ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 391 від 05 лютого 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» рухомого майна, а саме - автотранспортного засобу SKODA FABIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. (виконавче провадження № 61657225), до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у даній справі.

Заява мотивована тим, що відкриття виконавчого провадження за оспорюваним написом та можливість вжиття приватним виконавцем передчасної примусової реалізації вказаного рухомого майна на прилюдних торгах до закінчення розгляду вказаної цивільної справи може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 липня 2020 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 391 від 05 лютого 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського МНО Барбуляк Х.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» рухомого майна, а саме - автотранспортного засобу SKODA FABIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. (виконавче провадження № 61657225).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може бути наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та ускладнити їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

27 липня 2020 року Павленко С.В. – представник АТ «Кредобанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, яким відмовити в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що   оскаржуваний виконавчий напис № 391, вчинений 05 лютого 2020 року приватним нотаріусом Львівського МНО Барбуляк Х. М. з дотриманням процедури, що передбачена положеннями статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусом України. На час вчинення виконавчого напису існувала заборгованість позичальника по кредитному договору № 2850/2016 від 05 серпня 2016 року, що укладений між сторонами, в розмірі, що зазначений у виконавчому написі. На час вчинення оскаржуваної нотаріальної дії будь-яких спорів про заборгованість та її розмір між сторонами не було. Якщо вчинений виконавчий напис є законним, то всі подальші виконавчі дії та дії, пов`язані з реалізацією предмету застави, є законними. Вказаний вище виконавчий напис подано для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Семендяєву О. С. 26 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61657225, 14 травня 2020 року заставний транспортний засіб оголошено в розшук, однак станом на 17 липня 2020 року даний транспортний засіб не виявлено, оскільки боржник умисно його приховує. ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами, оскільки заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована припущеннями, а ухвала не містить відомостей про застосування зустрічного забезпечення. Крім того, ухвала про забезпечення позову постановлена за відсутності представника банку.

ОСОБА_1 , приватний нотаріус Львівського МНО Барбуляк Х.М. ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 2850/2016 від 05 серпня 2016 року, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 312 873,32 грн (а. с. 46-47).

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором 05 серпня 2016 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави, предметом якого є транспортний засіб SKODA FABIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 50-52).

АТ «Кредобанк» направив на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу від 17 грудня 2019 року, в якій вказав, що станом на 17 грудня 2019 року позичальником порушені умови кредитного договору. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору ОСОБА_1 необхідно протягом 30 календарних днів достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафні санкції, що складає суму в розмірі 235 647,25 грн. Роз`яснено, що в разі непогашення заборгованості по кредитному договору до позивача будуть застосовані заходи примусового стягнення боргу в судовому порядку (а. с. 56).

05 лютого 2020 року приватним нотаріусом Львівського МНО Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис № 391 про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб SKODA FABIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу (а. с. 61).

26 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження № 61657225 за вказаним виконавчим написом (а. с. 63).

14 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. винесено постанову про розшук майна боржника - транспортного засобу SKODA FABIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на належить на праві власності ОСОБА_1 (а. с. 64).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до вимог статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи, що 26 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 391, виданого 05 лютого 2020 року про звернення стягнення на транспортний засіб SKODA FABIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає його вчиненим з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року в справі № 285/2445/18 (провадження № 61-45537св18) у подібних правовідносинах. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи приватним виконавцем буде примусово реалізовано іпотечне майно в установленому законом порядку, то ОСОБА_1 не зможе ефективно захистити свої права у межах цього судового провадження, що також може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів при новому зверненні до суду, а відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснення будь-яких дій стосовно виконання оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса. 
Вжиття такого способу забезпечення позову є співмірним із заявленими ОСОБА_1 вимогами, та адекватним втручанням у  реалізацію банком свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, ураховуючи те, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Що стосується доводів апеляційної скаргипро пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, то слід зазначити таке.

Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Ураховуючи наведене правило процесуального закону, суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.
Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Передбачені частиною третьою статті 154 ЦПК України підстави, за наявності яких суд першої інстанції був зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, у справі відсутні.
Разом з тим, у відповідності до частини шостої статті 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції з клопотанням про вжиття заходів зустрічного забезпечення та надати докази, які на його думку, підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.
Доводи щодо постановлення ухвали за відсутності представника банку суд не бере до уваги оскільки відповідно до вимог частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу  Павленка Сергія Валерійовича – представника Акціонерного товариства «Кредобанк» -  залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс постанови складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий –                                                                          А.В. Котелевець 

Судді – І.В. Бурлака

В.Б. Яцина