Номер провадження: 22-ц/813/2605/20 
Номер справи місцевого суду: 522/21486/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Шенцевої О.П., -
в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Осінцева В.М. про визнання недійсними договору дарування, скасування державної реєстрації.
Одночасно позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року заяву позивача задоволено. Накладений арешт на нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Також ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року, були застосовані заходи забезпечення позову та накладений арешт на нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою АДРЕСА_1 .
21 березня 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову посилаючись на те, що власником спірного майна є ОСОБА_5 , яка ні є стороною по справі.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.
Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2018 року у вигляді арешту накладеного на нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року у вигляді арешту накладеного на нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою АДРЕСА_1 .
Не погодившись з ухвалою суду про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати,в задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити, посилаючись наїї незаконність.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок винесеної ухвали у позивача по справі виникне утруднення виконання або невиконання рішення суду у вказаній справі.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_6 , представник ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції скасовуючи заходи забезпечення позову прийняв до уваги те, що арешт був накладений на спірні апартаменти, які не належать відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а оскільки апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, просив у її задоволенні відмовити.
Сторони про розгляд справи на 02 грудня 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 194-198, 203-206).
Від адвоката Танасогло О.М., представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта та представника (а.с. 211-212).
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (09 грудня 2020 року).
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно  до ст. 375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи клопотання  ОСОБА_2  та скасовуючи заходи забезпечення позову у вигляді арешту накладеного на апартаменти АДРЕСА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що майно на яке був накладений арешт порушує права ОСОБА_5 , як власника.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Осінцева В.М. про визнання недійсними договору дарування, скасування державної реєстрації, в якому просив: 
- визнати недійсним договір дарування від 14.12.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М., за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подарували по 1/2 частці апартаментів АДРЕСА_2 ОСОБА_4 ;
- скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно апартаментів № 261 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 здійснену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М.;
- скасувати державну реєстрацію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11.04.2012 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частці на апартаменти № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_4 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2018 року були застосовані заходи забезпечення позову шляхом накладенння арешту на нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до справи по суті.
06 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Осінцева В.М., ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , в якій просив:
- визнати недійсним договір дарування від 14.12.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М., за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подарували по 1/2 частці апартаментів № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно апартаментів № 261 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ;
- скасувати державну реєстрацію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11.04.2012 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частці на апартаменти № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44103946 від 17.11.2018 року вчинене приватним нотаріусом Бураковою О.І., за яким право власності перейшло до ОСОБА_5 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 44104229 від 17.11.2018 року вчинене приватним нотаріусом Бураковою О.І., за яким визначено іпотеко держателя ОСОБА_7 
06 березня 2019 року ОСОБА_1 , разом з заявою про збільшення позовних вимог, звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року заява ОСОБА_1 задоволена, накладений арешт на нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, посилався на те, що власником апартаментів,на які накладений арешт є ОСОБА_5 та даний об`єкт знаходиться в іпотеці, обтяжувачем якого є ОСОБА_7 , а оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не залучені до участі у справі в якості відповідачів, суд наклавши арешт на спірні апартаменти, які не належать ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порушив права теперішнього власника апартаментів, у зв`язку з чим просив заходи забезпечення позову скасувати.
Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частинами 1, 2 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі,або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до ст.158 Цивільно-процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.
Так, судом встановлено, що нерухоме майно апартаменти № 261 за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_5 , а оскільки майно, на яке накладений арешт порушують права ОСОБА_5 , як власника, суд у відповідності до вимог закону, обґрунтовано прийшов до висновку про скасуваннязаходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, апартаментів № 261, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що внаслідок винесеної ухвали у позивача по справі виникне утруднення виконання або невиконання рішення суду у вказаній справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки арешт був накладений на майно, а саме апартаменти № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , яка у справі є третьою особою, а не відповідачем, у зв`язку з чим накладеним арештом порушені її права, як власника.
Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.
У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384, 389ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 09 грудня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк