УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/3345/20 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г. 
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді  Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №285/3345/20 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2   на рішення  Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Заполовською Т.Г. в м. Новоград-Волинському
встановив:
У вересні 2020 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно з рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської  області від 20 травня 2020 року по справі №285/4194/19, та стягнути з відповідача на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської  області від 20 травня 2020 року у справі №285/4194/19  стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Відповідач  сплачує визначену суму аліментів, проте, на сьогоднішній день цієї суми позивачу не вистачає для їх утримання. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто малий, а тому, позивач не в змозі забезпечити дітям належне харчування, навчання та оздоровлення. Позивач вказує, що з травня 2020 року стан її здоров`я значно погіршився, вона часто хворіє, потребує лікування, у зв`язку з чим не може повноцінно працювати. В свою чергу, розмір доходів відповідача є значно більшим, ніж зазначено у його довідках про доходи. У зв`язку з чим,  ОСОБА_1  змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/4194/19 від 20 травня 2020 року та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення ними повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн. судового збору.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції  ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано причини погіршення матеріального стану позивачки, враховуючи, що вона на даний час не працює, хоча є працездатною особою. Крім того, на момент прийняття рішення судом першої інстанції позивач вже не перебувала на диспансерному обліку, а знаходилась лише на обліку у лікаря загальної практики. Також судом не враховано, що позивачка не перебуває на обліку в центрі зайнятості, як особа, що шукає роботу, а до червня 2020 року отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Скаржник звертає увагу на те, що за даними Державної служби статистики України, в державі інфляція за три останні місця була відсутня, а тому ціни на одяг та продукти харчування не змінились. Також, відповідачем зазначено, що суд безпідставно збільшив розмір стягуваних з нього аліментів, оскільки фактично відповідач має сплачувати аліменти у розмірі 8000 грн, який значно перевищує розмір його заробітної плати. Вважає, що дане рішення ґрунтується на припущеннях, а тому підлягає скасуванню.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалася.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 до  ОСОБА_2   є  батьками неповнолітніх:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з матір`ю по АДРЕСА_1 .
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2020 року у справі № 285/1674/20, шлюб укладений 30 травня 1991 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Неповнолітніх дітей залишено на подальше проживання з матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.5).
Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2020 року у справі № 285/4194/19, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 25 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.26).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту постановлення попереднього рішення у травні 2020 року у позивача погіршився стан здоров`я та матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, оплату комунальних послуг. А з червня 2020 року позивач не отримує жодного виду соціальної допомоги. Одночасно, з моменту постановлення попереднього рішення суду матеріальний стан позивача не погіршився. За місцем роботи відповідач отримує заробітну плату у розмірі близько 5000 грн. щомісячно. При цьому, розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання дітей становить 4500 грн, заборгованості по сплаті аліментів за рішенням суду від 20 травня 2020 року відповідач не має, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 має інші мінливі доходи, оскільки за основним місцем роботи, з урахуванням обов`язкових утримань, його щомісячна заробітна плата є меншою вказаної суми.
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, в тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України  розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно із Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2020 - 1779 грн, з 01.07.2020 - 1859грн, з 01.12.2020 - 1921 грн; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2020 - 2218 грн, з 01.07.2020 року - 2318 грн, з 01.12.2020 року - 2395 грн.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 з липня 2020 року працює водієм в ДП «Либідь» ТОВ «Беназір» та отримує заробітну плату щомісячно у розмірі близько 5000 грн. (а.с.21). Згідно листа підтвердження № 1 від 14.02.2020 слідує, що ОСОБА_2 проживає у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою: АДРЕСА_2 , з 01 лютого 2018 року по даний час (а.с.10).
Позивач ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку у лікаря загальної практики з діагнозом «остеохондроз кульшових суглобів та потребує постійного медикаментозного лікування», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 05.05.2020 (а.с.8).
Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи стан здоров`я позивача, матеріальний стан сторін у справі, а також право дітей на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати їх до повноліття, як спосіб захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності та розвитку, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам та прийшов до вірного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліменти на утримання кожної дитини до 1600 грн щомісячно. При цьому, судом було враховано, що матеріальне становище відповідача покращилось з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньок, а позивача - погіршилось, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Разом з тим, той факт, що відповідач отримує заробітну плату у розмірі близько 5000 грн. щомісячно не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів, у разі встановлення наявності у платника аліментів витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем не надано.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_2   залишити без задоволення, а рішення  Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді