КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                                        
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 грудня 2020 року місто Київ.
 
Справа 757/56413/19-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14315/2020
 
Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді доповідача                          Желепи О.В., 
суддів:                                         Кулікової С.В., Олійника В.І., 
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року ( у складі судді Матійчук Г.О., інформація щодо дати постановлення повного тексту відсутня)
в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодуваннямайнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
     В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з ТдВ СК «Альфа- Гарант» 26 302,77 грн страхового відшкодування, 11 826,86 грн пені; 3 314,64 грн інфляційних втрат, 1 005,27 грн 3% річних; 1 200 грн витрат на проведення експертизи; 768,40 грн судового збору, 2 441,10 грн витрат на правничу допомогу. З ОСОБА_2 просив стягнути 10 000 грн моральної шкоди, 768,40 грн судового збору та 558,90 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування позову зазначив, що 01.06.2018 року на Дніпровському узвозі в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобілів Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та Lexus д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 .
На момент ДТП автомобіль Toyota Corolla був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТдВ СК «Альфа-Гарант».
Того ж дня він звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.
Постановою Печерського районного суду м. Києві від 22.08.2018 року у справі 757/28792/18 ОСОБА_2 визнано винним у вказаній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу.
З метою визначення вартості матеріального збитку, нанесеного йому, як власнику Chevrolet Lacetti, він звернувся до ФОП ОСОБА_4 , звітом №104/06/18 від 27.06.2018 року  визначено вартість матеріального збитку, який становить 56 474,92 грн
Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку йому 26.06.2018 року страховою компанією перераховано кошти відповідно до страхового акта Т8У/18/1358 в розмірі 15 658,37 грн, а 12.07.2018 року відповідно до страхового акта Т8У/18/1358/1 ще 13 513,78 грн, що загалом становить 29 172,15 грн
10.09.2018 року він повідомив страховика про не згоду із сумою страхового відшкодування.
Відповідно до полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн, розмір франшизи 1 000 грн.
Враховуючи наведене вважає, що відповідачі мають відшкодувати йому майнову та моральну шкоду заподіяну внаслідок ДТП, а також страхова має сплатити неустойку та суми передбачені ст. 625 ЦҐК України.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 26 302,77 грн страхового відшкодування; 11 826,86 грн - пені; 3 314,64 інфляційних втрат; 1 200 грн витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та 2 441,10 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 768,40 грн судових витрат.
В решті позову відмовлено
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовлено.
 
Не погодившись з таким рішенням суду, ТОВ СК «Альфа-Гарант» 06.10.2020 року  подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
 
В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не були досліджені обставини справи, докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення. Не надано правової оцінки наданим доказам та не застосовано норми права, які мають бути застосовано в спірних правовідносинах. Крім того, судом першої інстанції  не зазначено мотивів відхилення заперечень ТДВ СК «Альфа Гарант» .
Додатково звертають увагу суду на те, що позивач у заяві про страхове відшкодуваня погодився зі способом і розміром збитку, розрахованим страховиком.
Вважає, що позивач не довів що вартість відновлювального ремонту викладена у аварійному сертифікаті №52-Д/41/5 від 21.06.2018 визначена оцінювачем з порушенням методики товарознавчої експертизи чи закону!
Судом першої інстанції також не наведено причин відхилення та невідповідності аварійного сертифікату №52-Д/41/5 від 21.06.2018 Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. 
Позивач не надав доказів рецензування аварійного сертифікату виконаного на замовлення страховика. На момент розгляду справи в суді аварійний сертифікат є дійсним.
Посилається на правові висновки, викладені Полтавським апеляційним судом в постанові від 14.05.2020 по справі №545/38/19, Київським апеляційним судом в постанові від 03.06.2020 по справі №520/8867/15-ц.
Вказує, що поза увагою місцевого суду залишилася різниця в показаннях одометру досліджуваного автомобіля, яка в період між оглядами двох експертів, в протоколі огляду страховика від 07.06.2018 - 90897 км, а в протоколі огляду наданому позивачем від 16.06.2018 - 91838 км, тобто різниця між пробігами склала 941 км за 9 днів, що також могло вплинути на перелік пошкоджених деталей та взагалі не відомо в яких умовах зберігався пошкоджений транспортний засіб після його огляду працівником ТДВ СК «Альфа-Гарант» та чи могли умови зберігання призвести до погіршення його стану.
Зазначає, що в матеріалах справи є докази того, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало свій обов`язок щодо направлення експерта для огляду пошкодженого автомобіля, огляд відбувся 07.06.2018, тобто на 6-й день після отримання страховиком повідомлення про настання ДТП, в присутності позивача, про що свідчить його підпис на відповідному протоколі огляду.
З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення  з ТДВ СК «Альфа-Гарант» витрат за проведення експертного висновку на замовлення позивача.
Посилається на те, що позивач в своїх вимогах ігнорує встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» норми. Судом першої інстанції не було застосовано ст. 12,22,29,34, 36 зазначеного Закону, хоча представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» не раз наполягав на їх застосуванні.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін. Посилався на те, що судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не звертався до суду першої інстанції із клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та не заявляло клопотання про призначення у справі експертизи. У зв`язку з чим, судом першої інстанції були досліджені всі обставини справи, а посилання відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», що судом не досліджено докази, які мають істотне значення для справи та невідповідність обставинам справи не знайшли свого підтвердження .
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно положень п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до положень ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
01.06.2018 року позивач звернувся до страховика з повідомленням про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування (а.с. 42, 43, 68-71).
Страховиком було сплачено страхове відшкодування (за вирахуванням франшизи) в розмірі 29 172,15 грн на рахунок позивача (а.с. 83-84).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.
Згідно звіту № 104/06/18 від 27.06.2018 року (а.с. 23-40) вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та ВТВ (втрати товарної вартості) автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП складала 56 474,92 грн (а.с. 23).
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно приписів Закону передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятим відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (пункт 2.1 статті 2).
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Судом першої інстанції не взято до уваги твердження відповідача-1 про те, що звіт 104/06/18, на який посилається позивач, не може спростувати розрахунок № 52-D/41/5 (на підставі якого було здійснено страхове відшкодування) і не може бути належним та допустимим доказом в розумінні п. 17. постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.06.2009 року, оскільки не містить детального аналізу ринкових показників щодо пошкоджених деталей (відповідно до пункту 3.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, для визначення вартості складників КТЗ у разі відсутності цінової інформації дилера виробника КТЗ допускається використання відповідних даних, одержаних шляхом обстеження ринку регіону. Ринок регіону обстежувався за допомогою використання Інтернет-ресурсів та друкованих видань), оскільки із самого звіту вбачається, що він складався сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат №403/18 виданий Фондом державного майна України).
Судом досліджено спірний звіт і встановлено, що при його складанні суб`єктом оціночної діяльності використано: Методику товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, Довідник «Бюлетень Автотоварознавця» випуск №101. Донецький НДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк, червень 2018 року (електронна версія Don REST101); ЦК України; Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 p. № 1440; Міжнародною інформаційною системою Internet; Комп`ютерною програмою «AudaNet», Німеччина (ліцензійний контракт №29974 від 61.04.14); Працяємкістю робіт (послуг) по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілів ВАЗ-2110, 2111,2112 (затверджені Віце-президентом АО «АВТОВАЗ» ОСОБА_5 2001 року) (а.с.23 зворот).
При цьому суд врахував, що  ТдВ СК «Альфа-Гарант» не звертався до суду із клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та не заявляло клопотанням про призначення у справі експертизи.
Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування суд визнав доведеними, та вважав, що недоплачена сума страхового відшкодування становить -26 302,77 грн.
Також, суд першої інстанції вважав доведеними вимоги про стягнення:
-11 826,86 грн - пеня
-3 314,64 інфляційні втрати
-1 200 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження
-768,40 грн судових витрат
-2 441,10 грн витрат на правничу допомогу.
Судом також встановлено, що 25.10.2018 року між позивачем та адвокатом Семашко Д.М. укладено договір про надання правової допомоги №б/н. Відповідно до п. 4.1. якого вартість послуг адвоката становить 3 000 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру №198 від 25.10.2018 року позивачем сплачено вказану суму адвокатові (а.с. 18). Актом виконаних робіт за договором від 25.10.2018 року про надання правової допомоги сторони підтвердили виконання/отримання послуг за вказаним договором (а.с. 19). Відповідно витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача-1 пропорційно до заявлених до останнього вимог.
Крім того з відповідача-1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн на користь позивача.
Колегія суддів, дослідивши наявні в справі письмові докази, приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги до Страхової компанії "Альфа Гарант" не повно встановив обставини справи та не вірно застосував норми матеріального права.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, чинній на момент вчинення ДТП-01.06.2018р.) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього  Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 
 
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування   коштів  особам,  які  надають послуги з ремонту пошкодженого  майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні  оцінки,  експертизи пошкодженого майна; 
у разі  невизнання  майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). 
 
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. 
 
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. 
 
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 
 
Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, не врахував п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, чинній на момент вчинення ДТП-01.06.2018р.) та не зменшив суму страхового відшкодування на суму податку на додану вартість, визначеного відповідно до законодавства.
 
Відповідно до висновку спеціаліста, наданого позивачем, вбачається, що вартість матеріального збитку в сумі 56 474 грн. 92 коп. визначена з врахуванням 20 % ПДВ.
Таким чином, при розрахунку матеріальної шкоди, слід виходити із вартості матеріального збитку в розмірі 56474, 92 грн.(визначений у звіті №104/06/18 від 27.06.2018) - 29 172,15 грн , що в добровільному порядку перерахувала страхова компанія та - 1000 грн. франшизи  - 11295 грн. (ПДВ) = 15007,77 грн.
 
Одже до стягнення з страхової компанії підлягає сума 15007, 77 грн.
 
Доводи апелянта про те, що позивач погодив суму страхового відшкодування спростовуються заявою останнього в якій він повідомив, що з оцінкою збитку не погоджується та буде замовляти власне дослідження завданих збитків.
Посилання відповідача в скарзі на те, що до висновку спеціаліста наданого позивачем включені ремонтні роботи не пов`язані з ДТП не відповідають дійсності. Доводи про неналежне зберігання транспортного засобу, є лише припущеннями. Посилання на збільшення автопробігу до проведення дослідження спеціаліста, як на доказ того, що це вплинуло на правильність визначення вартості збитку також є належним чином недоведеною обставиною, оскільки відповідач мав можливість в суді першої інстанції заявити клопотання про призначення судової експертизи для встановлення цих обставин, проте своїм правом не скористались. 
 
Таким. чином, апеляційний суд встановив, що страхова компанія не доплатила потерпілій особі 15 007, 77 коп.
 
Відповідно індекс інфляції та пеня підлягають перерахунку в бік зменшення, виходячи з суми недоплати 15 007, 77 коп.
Індекс інфляції за період з 13.07.2018 по 21.10.2019 (466 днів прострочення) складає 1434,13 грн.
Пеня за період з 13.07.2018 по 21.10.2019 (466 днів прострочення) складає 6743,22 грн.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи не повне встановлення судом обставин справи та не вірне застосувуання норм права при вирішенні позову до страхової компанії, рішення суду в цій частині підлягає зміні.
В іншій частині рішення суду не переглядається, так як воно не оскаржувалось.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з викладеного, пропорційно до задоволених вимог з страхової компанії на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 422 грн. 62 коп. за подачу позовної заяви. ( сплачено за подачу позову позивачем судового збору 768 грн. 40 коп. х на 55%)
За подачу апеляційної скарги з позивача на користь страхової компанії необхідно стягнути суму 518 грн. 67 коп. ( згідно квитанції за апеляційну скаргу страхова компанія сплатила 1152 грн.60 коп. х 45%).
З огляду на викладене, рішення районного суду, також необхідно змінити в частині стягнення судового збору та витрат на правову допомогу, стягнувши з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог 1342,60 грн. витрат на правову допомогу.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384,389 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року в частині вирішення позовних вимог до СК "Альфа-Гарант" змінити. 
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 15007,77 грн страхового відшкодування; 6743,22 грн - пені; 1434,13 інфляційних втрат; 1 200 грн витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та 1342,60 грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 422,62 грн. судового збору за подачу позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 518,67 грн. судового зхбору за подачу апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ЄДРПОУ 32382598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст постанови складено 09   грудня 2020 року.
Суддя-доповідач                                                
Судді