ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 листопада 2020 року           справа №200/7879/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року (повний текст складено 23 вересня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/7879/20-а (суддя в 1 інстанції – Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

                                                      В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі – відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 62405519 від 16.07.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а позовні вимоги задоволено повністю та визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо не відшкодування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 компенсації оплати праці найманим працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року. Зобов`язано Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відшкодувати ОСОБА_1 компенсацію оплати праці найманим працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року.
Боржником рішення суду в частині перерахування грошових коштів за компенсацію оплати праці найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, грудень 2018 року, лютий 2019 року та квітень 2019 року виконано повністю, щодо компенсації оплати праці найманому працівнику ОСОБА_3 виконано за жовтень 2018 року, грудень 2018 року та лютий 2019 року повністю, однак компенсація оплати праці за квітень виплачено не в повному обсязі.
Позивач звернулася до державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду, виданого 31.10.2019 року № 200/9619/19-а про зобов`язання Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відшкодувати ОСОБА_1 компенсацію оплати праці найманим працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року, у зв`язку з тим, що боржник не в повній мірі виконав рішення суду та не перерахував 3788,21 гривень найманому працівнику ОСОБА_3 .
24.06.2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 62405519.
16.07.2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 62405519 на підставі відомостей Донецького обласного центру зайнятості, в яких зазначено, що боржником рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року № 200/9619/19-а виконано в повному обсязі та перераховано на рахунок стягувача грошові кошти за компенсацію оплати праці.
Позивач зазначала, що під час розгляду справи № 200/9619/19-а предметом дослідження, зокрема була відомість про нараховану та виплачену заробітну плату за квітень 2019 року на найманого працівника ОСОБА_3 , сума витрат якої складає 11364,62 гривень, однак боржником була виплачена сума у розмірі 7576,41 гривень, що не відповідає заявленій сумі у звіті за квітень 2019 року.
У зв`язку з чим, вважає, що сума компенсації виплачена не в повному обсязі а отже постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 62405519 від 16.07.2020 року винесена передчасно, а отже підлягає скасуванню. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 200/7879/20-а у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 (арк.справи 25-27). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач у лютому 2018 року на умовах строкового договору за направленням Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області прийняла на роботу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які мають статус внутрішньо переміщених осіб і які є інвалідами та були зареєстровані в установленому порядку як безробітні. На підставі чого, з Костянтинівським міським центром зайнятості Донецької області був укладений договір про компенсацію витрат роботодавця на оплату праці працевлаштованої особи із числа внутрішньо переміщених, щодо компенсації роботодавцю витрат на оплату праці за працевлаштування особи з інвалідністю, про що зазначено в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а (арк.справи 41-44).
У зв`язку з невиплатою компенсації на оплату праці за жовтень 2018 року, грудень 2018 року, лютий 2019 року, та квітень 2019 року позивач звернулася до суду за захистом своїх справ.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів було задоволено повністю (арк.справи 41-47).
Визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо не відшкодування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 компенсації оплати праці найманим працівникам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року.
Зобов`язано Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відшкодувати ОСОБА_1 компенсацію оплати праці найманим працівникам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року.
24 жовтня 2019 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а набрало законної сили.
31.10.2019 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року по справі № 200/9619/19-а видано виконавчий лист про зобов`язання Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відшкодувати ОСОБА_1 компенсацію оплати праці найманим працівникам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року.
Як зазначено позивачем в позовній заяві Донецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а виконано в частині перерахування грошових коштів за компенсацію оплати праці найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, грудень 2018 року, лютий 2019 року та квітень 2019 року повністю, щодо компенсації оплати праці найманому працівнику ОСОБА_3 виконано за жовтень 2018 року, грудень 2018 року та лютий 2019 року повністю, однак компенсація оплати праці за квітень виплачено не в повному обсязі.
Позивач звернулася до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про відкриття виконавчого провадження.
Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 62405519 від 24.06.2020 року (арк.справи 4) та пунктом другим встановлено необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
16.07.2020 року на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов лист Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 02.07.2020 року № 05.1-10/787 в якому зазначено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а про відшкодування компенсації оплати праці найманим працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, грудень 2018 року, лютий 2019 року, квітень 2019 року виконано в повному обсязі (арк.справи 38-40).
Виплата компенсації оплати праці найманим працівникам за жовтень 2018 року, грудень 2018 року, лютий 2019 року, квітень 2019 року підтверджується платіжними дорученнями від 01.11.2019 року № 379, № 380, від 28.11.2019 року № 410, від 09.12.2019 року № 425 (арк.справи 61-64).
На підставі листа Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 02.07.2020 року № 05.1-10/787 та платіжних доручень державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 62405519 (арк.справи 5).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII) - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Колегією суддів встановлено, що позивач звернулася до державної виконавчої служби з заявою про виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду виданого 31.10.2019 року № 200/9619/19-а про зобов`язання Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відшкодувати ОСОБА_1 компенсацію оплати праці найманим працівникам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року.
Статтею 63 Закону № 1404-VIII, встановлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Колегія суддів зазначає, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження та здійснено виконавчі дії.
Після надходження листа Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 02.07.2020 року № 05.1-10/787 на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в якому зазначено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а про відшкодування компенсації оплати праці найманим працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, грудень 2018 року, лютий 2019 року, квітень 2019 року виконано в повному обсязі, державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 62405519.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
Підсумовуючи зазначене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що державним виконавцем вчинено виконавчі дії в рамках Закону України «Про виконавче провадження».
Водночас, колегія суддів зазначає, що п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII встановлює, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Законом України «Про виконавче провадження» на держаного виконавця під час виконання виконавчого документа зобов`язального характеру, яке здійснюється з урахуванням ст. 63 Закону № 1404- VIII не покладено обов`язок з`ясування та встановлення правильності (повноти) здійснення відповідного розрахунку, щодо виплати будь-яких грошових коштів.
Колегія суддів наголошує, що на виконанні у державного виконавця перебував виконавчий лист № 200/9619/19-а щодо зобов`язання Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відшкодувати ОСОБА_1 компенсацію оплати праці найманим працівникам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року, що й було здійснено Донецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів.
До того ж, у виконавчому документі не зазначено конкретної суми, яка підлягала виплаті в рамках виконавчого провадження № 62405519.
Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а зазначено: «З пред`явленої відповідачем відомості про виплату роботодавцям компенсації витрат на оплату праці за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів за березень - квітень 2019 року вбачається, що ФОБ ОСОБА_1 включена на виплату компенсації роботодавцям витрат на оплату праці за рахунок коштів, а саме: сума компенсації за працівника ОСОБА_3 складає у сумі 7576,41 грн., за ОСОБА_2 складає у сумі 11364,62 грн., за ОСОБА_4 складає у сумі 11364,62 грн.», що в свою чергу свідчить про обізнаність позивача про суму, яка підлягає компенсації за працівника ОСОБА_3 , однак позивачем не оскаржувався розмір компенсації саме за працівника ОСОБА_3 .
Крім того, на державну виконавчу службу не покладено обов`язок під час виконання виконавчих документів зобов`язального характеру стосовно визначення відповідних (конкретних) сум, які підлягають сплаті під час виконання виконавчих документів. Зазначені повноваження стосовно визначення конкретних сум покладені законом на відповідні органи влади, які повинні виконати відповідний виконавчий документ.
Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає передчасності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 62405519, оскільки виконавчий лист виконаний відповідно до резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 200/9619/19-а.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                  

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 200/7879/20-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 200/7879/20-а – залишити без змін.     
Повне судове рішення складено 16 листопада 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            А.В. Гайдар

Судді                                                                                  І.Д. Компанієць

                                                                                Л.В. Ястребова