ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1555/20	

головуючий суддя І інстанції - Стрельнікова Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА ТЕРМІНОВОГО КРЕДИТУВАННЯ» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2020 року в адміністративній справі №280/1555/20 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальнісю «СЛУЖБА ТЕРМІНОВОГО КРЕДИТУВАННЯ»  до  Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків   фінансових послуг про визнання протиправним та скасування рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА ТЕРМІНОВОГО КРЕДИТУВАННЯ» звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків   фінансових послуг  про визнання протиправним та скасування рішення від 11.12.2019 №1100/2020/15-3/17-ФМ.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2020 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальнісю «СЛУЖБА ТЕРМІНОВОГО КРЕДИТУВАННЯ»  було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА ТЕРМІНОВОГО КРЕДИТУВАННЯ» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірне рішення про застосування фінансових санкцій було прийнято відповідачем з порушенням строку притягнення позивача до відповідальності, що свідчить про його протиправність та необхідність скасування.
Національним банком України було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Також, Національним банком України було подано клопотання про заміну Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків   фінансових послуг на правонаступника Національний банк України.
Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до абз. 3 п. 7, п. 8  Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг», Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку з 1 липня 2020 року є правонаступниками Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у здійсненні повноважень та виконанні функцій з державного регулювання та нагляду у сфері ринків фінансових послуг у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Встановлено, що з 1 липня 2020 року Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку є процесуальними правонаступниками Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у судах у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
З огляду на наведене, клопотання Національного банку України про заміну відповідача в порядку процесуального правонаступництва підлягає задоволенню, оскільки функції з державного регулювання та нагляду у сфері ринків фінансових послуг у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передані Національному банку України.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, Нацкомфінпослуг надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба Термінового кредитування» запит за вих. № 6468/17-8-12 від 29.08.2017 щодо надання інформації та документального підтвердження, зокрема вимагало надати до Нацкомфінпослуг протягом десяти календарних днів з дня отримання даного запиту документи:
повідомлення про взяття на облік суб`єкта первинного фінансового моніторингу (форма №1-ФМ);
документів, що підтверджують факт відправлення повідомлення за формою №1-ФМ до Дерфінмоніторингу (повідомлення про вручення поштового відправлення тощо);
повідомлення про результати обробки форми обліку суб`єкта первинного фінансового моніторингу (форма №3-ФМ) щодо відмови у взятті на облік суб`єкта первинного фінансового моніторингу та підтвердження дати його отримання (а.с. 15-16).
Товариство     з обмеженою відповідальністю «Служба Термінового кредитування» на вимогу надіслало лист-відповідь від 08.09.2017 вих.№08/09-17 з обґрунтуванням, що станом на 19.08.2017 всі підрозділи ТОВ «Служба Термінового кредитування» зняті з обліку у Єдиній інформаційній системі Державної служби фінансового моніторингу. Також повідомило, що підрозділи ТОВ «Служба Термінового кредитування» здійснювали кредитування фінансових осіб за рахунок власних коштів у межах від 200 грн. до 3000 грн.
27.11.2019 Нацкомфінпослуг складено акт № 2020/15-3/17-424 позапланової безвиїзної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
11.12.2019 Нацкомфінпослуг за результатами розгляду акту складено рішення (постанову) №1100/2020/15-3/17-ФМ про застосування санкцій, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», пред`явлення вимог та здійснення контролю за виконанням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідно до якої встановлено вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба Термінового кредитування» правопорушення, на підставі ч. 3 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та застосовано штраф у розмірі 8500,00 грн. 
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту порушених прав.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття відповідачем 11.12.2019 рішення (постанови) №1100/2020/15-3/17-ФМ, відповідно до якої встановлено вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба Термінового кредитування» правопорушення - є обґрунтованим та вчиненим у межах повноважень і у спосіб, встановлений Законом.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1    ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених    Митним кодексом України.
Згідно п. 10 ч. 1    ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту інтересів споживачів фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.
Відповідно до ч. 1    ст. 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»    встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Згідно п. 12 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції: надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» пруденційний нагляд є складовою частиною загальної системи нагляду, що проводиться органами, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг, і базується на регулярному проведенні оцінки загального фінансового стану фінансової установи, результатів діяльності системи та якості управління нею, дотриманні обов`язкових нормативів та інших показників і вимог, що обмежують ризики за операціями з фінансовими активами.
Відповідно до пункту 3 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у разі невиконання (неналежного виконання) суб`єктом первинного фінансового моніторингу вимог цього Закону, інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, до нього застосовуються такі штрафні санкції, зокрема, за неподання, несвоєчасне подання, порушення порядку подання або подання спеціально уповноваженому органу недостовірної інформації у випадках, передбачених законодавством, - у розмірі до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, які не є юридичними особами, - у розмірі до 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).
Порядок застосування санкцій, передбачених Законом України „Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", пред`явлення вимог та здійснення контролю за їх виконанням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначено розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків   фінансових послуг від 01.10.2015 року  № 2372 (далі- Положення № 2372).
Відповідно до п. 4 Положення № 2372, факти невиконання (неналежного виконання) вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виявляються посадовими особами Нацкомфінпослуг:
при проведенні планових та позапланових перевірок, у тому числі виїзних чи безвиїзних;
при здійсненні нагляду за діяльністю суб`єктів первинного фінансового моніторингу.
Згідно п. 10 Порядку № 2372 санкції можуть бути застосовані до суб`єкта первинного фінансового моніторингу за порушення вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що до фінансових установ, які допустили порушення вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» застосовуються фінансові санкції, передбачені                 ст. 24 останнього, протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови були висновки відповідача відносно неподання позивачем до Держфінмоніторингу протягом трьох робочих днів з дати настання змін в інформації, яка подана для взяття його на облік, зокрема про особу, яка тимчасово виконує обов`язки відповідального працівника у разі його відсутності у Новомосковському відділенні № 3 та не подання позивачем інформації, необхідної для взяття його на облік без помилок протягом трьох робочих днів з дати отримання повідомлення Держфінмоніторингу повідомлення від 21.06.2017 року № 5901/0530-07-2.
Так, згідно акту позапланової безвиїзної перевірки від 27.11.2019 року № 2020/15-3/17-424, на підставі якого було прийнято спірне рішення, відповідно до запиту Нацкомфінпослуг від 29.08.2017 року № 6468/17-8-12, позивач листом від 08.09.2017 року № 08/09-17 (вх. № 4624/КУ від 13.09.2017 року) надав інформацію та копії документів щодо проведення заходів у сфері фінансового моніторингу.
Згідно пояснень позивача, листом від 16.06.2017 року № 16-06/17, останнім направлено до Державної служби фінансового моніторингу України повідомлення №1-ФМ щодо зміни інфомрації стосовно 10 відокремлених підрозділів Товариства, в тому числі Новомосковського відділення № 3, а саме щодо призначення особи, яка тимчасово виконує обовязки відповідального працівника за проведення фінансового моніторингу директора Товариства Новікової Олени Валеріївни . 
Відповідно до наданих Товариством на запит Нацкомфінпослуг документів, Держфінмоніторинг відмовив позивачу формою № 3-ФМ від 21.06.2017 року № 5901/0530-07-2 у внесенні в Єдину інформаційну систему вказаної інформації з підстав визначених у полі 030 некоректної дати.
16.08.2017 року позивачем повторно будо направлено до Держфінмоніторингу повідомлення за формою № 1 - ФМ про зміни інформації по відокремленому підрозділу Новомосковського відділення № 3.
Відтак, з зазначених обставин справи вбачається, що обставини допущення позивачем порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» стали відомі відповідачу 13.09.2017 року, після отримання останнім листа позивача від 08.09.2017 року № 08/09-17, а відтак саме з зазначеного часу почав обліковуватись шестимісячний строк для притягнення позивача до відповідальності, передбачений п. 10 Порядку № 2372, який спливав відповідно у березні 2018 року.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача було прийнято останнім 11.12.2019 року, тобто поза межами наведеного строку, що свідчить про його протиправність та необхідність скасування.
Що стосується посилань відповідача на дотримання останнім строків притягнення позивача до відповідальності, оскільки спірна постанова була прийнята на підставі акту позапланової перевірки, складеного 27.11.2019 року, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п. 4 Положення № 2372, факти невиконання (неналежного виконання) вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виявляються посадовими особами Нацкомфінпослуг: при проведенні планових та позапланових перевірок, у тому числі виїзних чи безвиїзних; при здійсненні нагляду за діяльністю суб`єктів первинного фінансового моніторингу.
Відтак, наведеною правовою нормою визначено обставини, при яких уповноважені особи відповідача виявляють порушення приписів законодавства, до яких, зокрема відноситься здійснення нагляду за діяльністю суб`єктів первинного фінансового моніторингу.
Відповідно до п. 1.5 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків   фінансових послуг від 20.11.2012  року № 2319, Нацкомфінпослуг, як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів. 
Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема  в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.
Відтак, оскільки направлення відповідачу запиту від 29.08.2017 року № 6468/17-8-12 було здійснено відповідачем, як засіб здійснення нагляду за діяльністю суб`єктів первинного фінансового моніторингу, то відповідно отримана відповідь на останній та наявна в ньому інформація про порушення позивачем вимог законодавства є належною підставою для виявлення допущеного позивачем правопорушення.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА ТЕРМІНОВОГО КРЕДИТУВАННЯ»- задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2020 року в адміністративній справі №280/1555/20 - скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА ТЕРМІНОВОГО КРЕДИТУВАННЯ»- задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків   фінансових послуг від 11.12.2019 року № 1100/2020/15-3/17-ФМ.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі за наявності підстав та в порядку передбаченому ст. ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко