Справа № 302/821/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

18.12.2020                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його представника – адвоката Белли В.М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 – адвокат Белла В.М.,

                                                                в с т а н о в и в :

Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2020 року

ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,  громадянина України,  постійного місця праці не має,  раніше не судимого, відомостей про притягнення  до адміністративної відповідальності  не має, паспорт серії НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять грн. сорок коп.) грн.

Згідно постанови 22.08.2020 о 21 годині по вул. Хустській  у смт. Міжгір`ї   водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння,  чим порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат Белла Є.В. вказує на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що на місці зупинки працівники поліції не пропонували правопорушнику пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а запропонували пройти огляд у Міжгірській районній лікарні. Стверджує, що після огляду в Міжгірській районній лікарні ОСОБА_1 не було надано копії висновку даного огляду. Вказує на сумнівність Сертифікації та Повірки газоаналізатору, за допомогою якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, у зв`язку з чим просить не брати його до уваги як доказ при прийнятті рішення у справі. Порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі. 
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Белли В.М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388898 підтверджено, що 22.08.2020 о 21 годині по вул. Хустській  у смт. Міжгір`ї   водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння,  який підтверджується проведеним у закладі охорони здоров`я оглядом, чим порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені, примірник протоколу та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами отримав, внесені до протоколі дані про його особу – правильні, пояснив, що випив 3 пива під час керування транспортним засобом (а. с. 1).
Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, і в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував викладені в протоколі обставини. 
З Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від № 84 від 22.08.2020, складеного лікарем Міжгірської РЛ Цендра І. І. убачається, що направлений поліцейським СРПП № 4 Міжгірського ВП Криваничем В. І. 22.08.2020 о 21 год. 35 хв. на огляд ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння – результат огляду 1,13 %. Між тим, з указаного Висновку вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений з результатами огляду, про що свідчить його особистий підпис (а. с. 2).
З копії постанови від 22.08.2020 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 22.08.2020 о 21 годині, по вул. Хустській у смт. Міжгір`я, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», д. н. з.  НОМЕР_2 , з неосвітленим заднім номерним знаком у темну пору доби (а. с. 3).
Факти направлення ОСОБА_1 поліцейським ОСОБА_2 у медичний заклад на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння підтверджується і наявними в матеріалах справи копією відповідного направлення (а. с. 32), факт здійснення лікарем ОСОБА_3 огляду ОСОБА_1 , у тому числі й за допомогою приладу «Драгер», та виявлення в останнього стану алкогольного сп`яніння (1, 20 %, через 20 хв. – 1,13 %) підтверджується копію Акту огляду (а. с. 33-34), факт наявності у КНП «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської районної ради Закарпатської області» повноважень на проведення оглядів водіїв на стан сп`яніння підтверджується копією Наказу Департаменту охорони здоров`я № 477-0 від 24.06.2020 (а. с. 28-31), факт відповідності газоаналізатору, за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 , вимогам законодавства підтверджується копіями відповідних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та сервісної книжки (а. с. 36-37).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції були упереджені при проведенні перевірки, направленні ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан сп`яніння та складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в поліцейських були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, – у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказувала сторона захисту в ході апеляційного розгляду.
Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря КНП ЛПУ «Міжгірська районна лікарня» ОСОБА_3 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації Висновку та Акту медичного огляду щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, – у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано й до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту в ході її розгляду.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейських та лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та підписанні ним наявних у матеріалах справи документів, зокрема протоколу та висновку лікаря, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі й не вказувалось стороною захисту в ході її розгляду.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.
Доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що  на місці зупинки працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а запропонували пройти огляд у Міжгірській районній лікарні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують фактів керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а також не свідчать про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам законодавства. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд бере до уваги те, що: зі складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вбачається, що: у протоколі зазначені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості; відповідно до чинного законодавства передбачена можливість проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, і при цьому, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 добровільно погодився, на пропозицію поліцейських, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, і в свою чергу, погодився із результатами огляду й будь-яких зауважень щодо проведеного огляду не висловлював. 
Із вищенаведених підстав, як такі, що будь-яким чином не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та доведення його вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не свідчать про порушення процедури його огляду на стан сп`яніння чи недійсність такого огляду та висновку лікаря, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що після огляду в Міжгірській районній лікарні ОСОБА_1 не було надано копії висновку даного огляду. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що наявний у висновку лікаря підпис ОСОБА_1 свідчить про те, що останній був ознайомлений із результатами огляду.
       Доводи апеляційної скарги про сумнівність Сертифікації та Повірки газоаналізатору, за допомогою якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, - апеляційний суд також не приймає до уваги, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та сервісної книжки (а. с. 36-37), із яких убачається, що свідоцтво чинне до 28.11.2020, а відповідно, газоаналізатор відповідає вимогам законодавства – методиці повірки МПУ 066/05-2013, що в свою чергу свідчить і про необґрунтованість доводів апеляційної скарги про визнання Висновку лікаря та Акту медичного огляду недопустимими доказами.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався вимог ст. 245, 268, 280 КУпАП, своєчасно, повно та об`єктивно з`ясував обставини справи та вирішив її у точній відповідності із законом, навів у постанові докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за принципом «поза розумним сумнівом», зазначивши мотиви відхилення інших доказів, на які посилалася сторона захисту.
Тому, доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які є належними й допустимими, і яким суд першої інстанції дав належну оцінку, й вважає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що накладене на нього, адміністративне стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Не погоджується апеляційний суд і з заявленим стороною захисту під час апеляційного розгляду справи клопотанням щодо закриття справи на підставі в п. 6 ст. 247 КУпАП.
Так, відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Вищенаведене свідчить про те, що до осіб, які до 01.07.2020 вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст.130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, оскільки згідно вказаної норми провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Беллою В. М. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга – без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано таких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 – адвокат Белла В. М., залишити без задоволення. 

Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан