УХВАЛА

16 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 120/1484/20-а
адміністративне провадження № К/9901/31793/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року
у справі №120/1484/20-а
за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 
до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та Жмеринського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Позивачі 01 квітня 2020 року звернулись із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просили:
- визнати протиправними дії відповідача 2 щодо не оформлення паспорта неповнолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, з урахуванням вимог Закону України від 14.07.2016 № 1474-VIII;
- зобов`язати відповідача 1 організувати роботу з оформлення та видачі, а відповідача 2 оформити та видати бланк паспорта громадянина України неповнолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, з урахуванням вимог Закону України від 14.07.2016 № 1474-VIII, без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних;
- зобов`язати відповідачів вести паспортний облік щодо неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження та за місцем реєстрації без використання цифрового ідентифікатора особи, без внесення інформації про них до Єдиного демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Жмеринського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки неповнолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з підстав, зазначених у листі від 04 грудня 2019 року за № 0518-1379/0518.1-19.
Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Жмеринського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області з урахуванням висновків, наведних у рішенні суду, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у задоволенні апеляційної скарги Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області відмовлено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 задоволено частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Жмеринського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області щодо неоформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки неповнолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26 червня 1992 року.
Зобов`язано Жмеринський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області оформити та видати неповнолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 паспорти громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26 червня 1992 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Вказана касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції 23 листопада 2020 року. Суддя-доповідач Калашнікова О.В. перебувала на лікарняному з 03 грудня 2020 року по 06 грудня 2020 року.
Також згідно з наказами в.о. Голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2020 року № 205-кв та від 11 грудня 2020 року № 95-к суддя-доповідач перебувала у відпустці з 07 грудня 2020 року по 11 грудня 2020 року та з 14 грудня 2020 року по 15 грудня 2020 року відповідно.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства  України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справах розглянутих за правилами спрощеного провадження, судом не встановлені, таких застережень касаційна скарга також не містить.
Оскільки заявником не зазначено та судом не встановлені обставини, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України, Верховний Суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі №120/1484/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та Жмеринського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак  Ж.М. Мельник-Томенко