ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5091/20 Справа № 210/80/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року                                                        м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання-Євтодій К.С.
сторони справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач-Виконавчий комітет Криворізької міської ради Дніпропетровської області,
треті особи: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача  ОСОБА_1 – адвоката Пахомова Валентина Валентиновича на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року, ухваленого суддею Вікторович Н.Ю. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),- 
ВСТАНОВИВ :
У січні 2020 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Пахомов В.В. звернувся до суду з позовом до виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області в особі Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області, треті особи, - Виконком Металургійної районної у місті ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» про відшкодування шкоди.
Просив стягнути з виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області в особі Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 201138,03грн., витрати пов`язані із проведенням автотоварознавчої експертизи у розмірі 3500,00грн. та отримання інформації з гідрометеріології у розмірі 525,58грн., судовий збір в сумі 2011,40грн. 
Позов обґрунтовано тим, що транспортний засіб марки Хундай модель Елантра, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності.
02.07.2019 року на території автомобільного майданчика, розташованого на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час буревію, що стався цього дня в місті Кривому Розі, на автомобіль впало дерево і пошкодило його.
Згідно з висновком судового експерта сума матеріального збитку, спричиненого позивачу пошкодженням транспортному засобу складає 201138,03грн.
Позивач зверталася до Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (ТОВ - «СІТІСЕРВІС-КР») з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, проте вони відмовилися сплачувати шкоду, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою, тому вона звернулася до суду.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області, треті особи, - Виконком Металургійної районної у місті ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» про відшкодування шкоди, відмовлено.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Пахомов В.В., будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленого з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування і ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позивачем вимоги, а також стягнути з відповідача витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчої експертизи в розмірі 3500 грн. та за отримання інформації з гідрометрології в розмірі 525,58 грн.
При цьому скаржник зазначає, що наданими стороною позивача доказами, а саме копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, підтверджено, що автомобіль марки Хундай модель Елантра, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1 , а в графі особливі відмітки зазначено, що даним транспортним засобом має право керувати її син ОСОБА_2 , отже твердження суду про те, що позивачем не доведено право власності на транспортний засіб, не відповідає дійсним обставинам справи.
Також, представник позивача не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пошкодження, які має автомобіль позивача, згідно з висновком судового експерту могли виникнути за невичерпним переліком різноманітних обставин, в різних місцях, за участю різних дерев, стовпів, т.д, а не обов`язково за умов, зазначених позивачем у позовній заяві.
Вказує, що до справи позивачем надані належні і допустимі докази, які спростовують таке твердження суду першої інстанції. Зокрема талон-повідомлення єдиного обліку №513 від 08.07.2019 Металургійного ВП Криворізького ВП в Дніпропетровській області про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію підтверджує, що зареєстровано заяву про те, що по пр.Гагаріна,48А, під час буревію 02.07.2019 року на автомобіль марки Хундай модель Елантра, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 впало дерево, чим спричинено механічні ушкодження транспортного засобу. Висновок експерта №178/19 від 01.08.2019 року з фототаблицями та розрахунками, також підтверджує подію, яка відбулася саме 02 липня 2019 року по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з автомобілем позивача.
Окрім того, скаржник вказує, що ні відповідачем, ні третіми особами не заперечувався факт падіння дерева на автомобіль позивача саме за указаною позивачем адресою, а лише оспорювався суб`єкт, відповідальний за належний стан та утримання зелених насаджень у місті, саме цієї території. Цей факт підтверджується відповідями посадових осіб на претензію позивача, які нею додані до справи, однак суд у рішенні взагалі не звернув увагу на цей факт. Представник позивача зазначає, що суд незаконно прийняв до уваги лише доводи відповідача, вказані у відзиві на позов, про те, що впале дерево не знаходилось 02.07.2019 року в аварійному стані внаслідок бездіяльності відповідача. Посилаючись на п.5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», вказує на те, що саме відповідач повинен був доказати відсутність своєї вини, а саме наявність вжитих всіх необхідних заходів щодо недопущення знаходження в аварійному стані зелених насаджень на відповідній території, однак відповідачем суду таких доказів не надано, на, що суд взагалі не звернув увагу.
Скаржник вказує і на те, що судом не було враховано те, що дерево, з якого впала гілка на автомобіль позивача було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відповідно до норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування та відшкодування відповідачем заподіяної позивачу шкоди не залежить від встановлення прямого причинного зв`язку між падінням дерева та шкодою, завданою автомобілю позивача. Аналогічна судова практика міститься у рішеннях касаційної інстанції у справах Верховного Суду №200/22129/16-ц від 04.09.2019 та №757/44801/15-ц від 24.06.2019.
У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 , відповідач виконком Криворізької міської ради в особі Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради просить відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог в частині, що стосується Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради в повному обсязі, оскільки позов подано до неналежного відповідача.
При цьому відповідач зазначає, що виїздом на місце було з`ясовано, що стовбур зламаного дерева знаходиться біля будинку АДРЕСА_3 , що згідно схематичного плану земельної ділянки є прибудинковою територією і управителем цього будинку є ТОВ «Сітісервіс-КР», якому відповідно до акту приймання-передачі об`єкта в управління передано площу прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_3 , яка становить -6 166,78 кв.м, асфальтного покриття-938,5 кв.м., газони та квітники – 3 006,28 кв.м. та дерева і чагарники у кількості 57 одиниць. Вказує, що територія житлового будинку АДРЕСА_3 , спеціально відведеними місцями для стоянки транспортних засобів не обладнана, ОСОБА_2 , залишивши автомобіль у житловій зоні біля будинку №50 на пр.Гагаріна, поза спеціально відведеними місцями, знехтував п.26.2 Правил дорожнього руху щодо заборони стоянки транспортних засобів.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника позивача ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, думку представників Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради Гоцалюк А.В. та ОСОБА_4 , які, кожна окремо заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради є окремою юридичною особою, яка у цій справі не є належним відповідачем по справі, оскільки дерево, яке впало та пошкодило автомобіль позивача було передано за актом прийняття-передачі об`єкта в управління управителю-Товариству з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР», який і є належним відповідачем по справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині підстав відмови у задоволенні позову, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зазначає, що їй на праві приватної власності належить транспортний засіб марки Хундай модель Елантра, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право управління яким має ОСОБА_2 
02.07.2019 року на території автомобільного майданчика, розташованого на прибудинковій території за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, пр.Гагаріна, буд.№48А під час буревію на автомобіль Хундай модель Елантра, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 впало дерево, чим спричинено механічні пошкодження транспортному засобу, у зв`язку з чим 08.07.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою (повідомленням) (талон-повідомлення єдиного обліку №513 від 08.07.2019 року, зареєстровано в єдиному журналі обліку за №13167) (а.с.33).
Відомостей щодо наслідків розгляду заяви ОСОБА_2 . Металургійним ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області суду не надано.
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №178/19 від 01.08.2019 року щодо визначення матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «HyundaiElantra 1.6 CVVT», державний знак НОМЕР_1 , - сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору складає 201138,03грн. (а.с.8-26).
За даними авіаційної метеорологічної станції Кривий Ріг №10.02-165 від 23.07.2019 року у м.Кривий Ріг та Криворізькому районі Дніпропетровської області 02.07.2019р. спостерігалися несприятливі погодні умови, зокрема: грози, град, зливові дощі, шквалисте посилення вітру, які були обумовлені проходженням холодного атмосферного фронту з західних районів нашої області на схід Дніпропетровщини.
В пункті спостережень (аеропорт Кривий Ріг/Лозуватка) віддалена гроза спостерігалась з 18 години 48 хвилин до 22 години 20 хвилин київського часу. При грозі відмічений шквал північно-західного напрямку зі швидкістю 17 порив 26 м/с. Зливовий дощ випадав з 20 до 21 години, кількість опадів склала 1,6мм. За даними аерологічної стації Кривий Ріг, яка розташована поблизу міста, за цей період випало 21,4мм опадів. Зі слів очевидців, працівників авіаметеорологічної станції, у місті Кривий Ріг спостерігалась сильна злива, місцями град, шквальний вітер, які завдали великих руйнувань, зламано і повалено багато дерев, затоплені вулиці та подвір`я, зруйновані деякі дахи, повалені біг-борди, порушені лінії електропостачання та зв`язку.
Згідно з «Настановою з оперативного гідрометеорологічного забезпечення та обслуговування галузей національної економіки» (КД 52.4.1.01-06) вітер, в т.ч. шквал, з максимальною швидкістю 25м/с та більше, відноситься до стихійних метеорологічних явищ другого рівня небезпечності, гроза будь-якої тривалості - до небезпечного метеорологічного явища першого рівня. Такі явища можуть нанести значні збитки господарству та різним галузям економіки (а.с.42).
Під час стихійного явища автомобіль знаходився на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_2 .
Представником виконавчого комітету Криворізької міської ради здійснено виїзд за адресами АДРЕСА_4 , в результаті чого при візуальному огляді з`ясовано, що мається стовбур зламаного дерева неподалік від житлового будинку №50 на пр.Гагаріна. Згідно зі схемою прибудинкової території будинку №50 на пр.Гагаріна, зламане дерево розташовано поза межами прибудинкової території, яку обслуговує управитель ТОВ «Сітісервіс-КР» (а.с.40).
В подальшому представник позивача звертався до відповідача та ТОВ «Сітісервіс-КР» з приводу відшкодування збитків, внаслідок пошкодження транспортного засобу, однак отримав відмову з підстав неналежності боржника, протиправності власних дій позивача щодо залишення транспортного засобу в неналежному для цього місці (порушення ПДР), а також через те, що в день події були метеорологічні явища другого рівня небезпеки, які могли нанести значні збитки господарству та різним галузям економіки.
Згідно з відповіддю авіаційної метеорологічної станції Кривий Ріг, швидкість вітру 02.07.2019 року під час стихійного явища у місті Кривому Розі становила 26м/с, в той час, як небезпечним явищем вважається вітер швидкістю понад 15-24м/с, що свідчить про існування форс-мажорних обстави, а відтак всі необхідні умови (протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок, вина) для притягнення відповідача для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого - відсутні.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем не доведено право власності на транспортний засіб, не доведено, що дерево, яке впало 02.07.2019 року перебувало в аварійному стані, не доведений причино-наслідковий зв`язок між падінням даного дерева та шкодою, завданою позивачу, судом не встановлено існування необхідних умов (протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок, вина) для притягнення відповідача для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відсутні. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак не може в повній мірі погодитись з підставами відмови у задоволенні позову та частково погоджується із доводами, викладеними представником позивача в апеляційній скарзі з огляду на таке.
 
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає, виходячи з наступного.
Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення матеріальних збитків, завданих позивачу пошкодженням автомобіля в результаті падіння дерева на належний їй автомобіль.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.
Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.
Виходячи з приписів ст.4 ЦПК України, відповідач — це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови — підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, — належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач — це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі — належному відповідачеві.
Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019 у справі № справа № 2-797/2008.
Відповідно до принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема, фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України).
Відповідачем є особа чи держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №552/6381/17.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі № 642/6181/16-ц, висловленого у постанові від 29 серпня 2019 року. 
З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що відповідачем по справі вона визначила Виконком Криворізької міської ради Дніпропетровської області в особі Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області, третіми особами визначені: Виконавчий комітет Металургійної районної в місті ради і Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» (а.с.2).
Визначаючи відповідача по справі, позивач зазначила, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень у дворі біля будинків №48,48А, АДРЕСА_3 , оскільки дерево, яке впало та пошкодило належний позивачу транспортний засіб було розташоване на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада та організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тобто належним відповідачем по даній справі є саме Виконком Криворізької міської ради Дніпропетровської області в особі Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області (а.с.6-7).
Окрім того, з матеріалів справи видно, що відзив на позов ОСОБА_1 подано Виконком Криворізької міської ради Дніпропетровської області в особі Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради (а.с.50-52).
Рішенням сесії Криворізької міської ради від 27.06.2018 року №2800 «Про створення департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької ради на базі управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради» з 01.09.2018 року на базі управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради створено департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, до якого з 01.09.2018 року усі права та обов`язки управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради». 
З наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представниками Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради Гоцалюк А.В. та ОСОБА_4 , документів, а саме Рішення Криворізької міської ради №4618 від 22.04.2020, Положення про департамент розвитку інфраструктури міставиконкому Криворізької міської ради (надалі Положення) вбачається наступне.
Так, Рішення Криворізької міської ради №4618 від 22.04.2020 були внесені зміни до рішення міської ради від 27.06.2018 №2801 «Про затвердження Положення про департамент розвитку інфраструктури міставиконкому Криворізької міської ради» і Положення викладені в новій редакції.
Відповідно до п.п.1.1. Положення Департамент розвитку інфраструктури міставиконкому Криворізької міської ради (надалі –департамент) є самостійним структурним підрозділом виконкому Криворізької міської ради, що утворюється та ліквідується відповідно до ст.54 Закону України про місцеве самоврядування в Україні» міською радою та реєструється в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» й іншими нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність неприбуткової організації, підзвітне й підконтрольне Криворізькій міскій раді, підпорядковане її виконавчому комітету та міському голові.
Пунктом 1.3 Положення визначено, що Департамент є правонаступником усіх прав і обов`язків управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради.
Згідно п.1.4 Положення Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в управлінні Державної казначейської служби України у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, печатки, штампи, бланки й інші реквізити юридичної особи.
Положеннями визначені основні завдання та функції департаменту (розділ ІІ), обов`язки департаменту (розділ ІІІ), зокрема до завдань та функцій, відповідно п.2.1.7 віднесено координація роботи у сфері благоустрою та дорожньо-мостового господарства міста; до обов`язків, згідно п.3.1. віднесено організація виконання державних програм, розроблення й реалізація місцевих програм у сфері управління багатоквартирними житловими будинками та благоустрою, охорони навколишнього природного середовища, енергозбереження; п.3.3.6 проведення інвестиційної політики з капітального ремонту об`єктів дорожньо-мостового господарства та благоустрою, що перебувають на його балансовому обліку, житлового фонду, відповідно до чинного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Відповідно до частини першої та другої статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом, і благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Пунктом 2 частини першої статті 21 вказаного закону визначено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.
Згідно з частиною п`ятою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» у містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.
Згідно з частиною сьомою вказаної норми правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.
Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Крім того, з системного аналізу змісту наведених вимог закону вбачається, що забезпечуючи організацію благоустрою населених пунктів, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають вчиняти в межах своїх повноважень необхідні дії не лише задля забезпечення охорони зелених насаджень, але і задля забезпечення безпеки осіб під час користування об`єктами благоустрою населеного пункту.
Матеріали справи містять відомості про те, що виїздом на місце події було з`ясовано, що стовбур зламаного дерева знаходиться біля будинку №50 на пр.Гагаріна м.Кривого Рогу.
Департаментом розвитку інфраструктури міставиконкому Криворізької міської ради до відзиву на апеляційну скаргу надано Акт приймання-передачі об`єкта житлового будинку АДРЕСА_3 , ТОВ «Сітісервіс-КР», згідно якому в управління ТОВ «Сітісервіс-КР» було передано площу прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_3 , яка становить -6 166,78 кв.м, асфальтного покриття-938,5 кв.м., газони та квітники – 3 006,28 кв.м. та дерева і чагарники у кількості 57 одиниць, що свідчить про те, що на час події, управителем житлового будинку біля якого впало дерево і пошкодило автомобіль позивача було ТОВ «Сітісервіс-КР», яке відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язане забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг (а.с.102-104).
Апеляційним переглядом встановлено, що позов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням належного позивачу транспортного засобу через падіння дерева 02.07.2019 під час буревію, що стався того дня у м.Кривому Розі, подано до виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області, треті особи Виконком Металургійї районної у місті ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР».
Також судом апеляційної інстанції встановлено, щоДепартамент розвитку інфраструктури міставиконкому Криворізької міської ради є окремою юридичною особою, створеною Криворізькою міською радою до повноважень, якої зокрема віднесено: координація роботи у сфері благоустрою та дорожньо-мостового господарства міста; організація виконання державних програм, розроблення й реалізація місцевих програм у сфері управління багатоквартирними житловими будинками та благоустрою, охорони навколишнього природного середовища; проведення інвестиційної політики з капітального ремонту об`єктів дорожньо-мостового господарства та благоустрою, що перебувають на його балансовому обліку, житлового фонду, відповідно до чинного законодавства.
Окрім того, апеляційним переглядом встановлено, що третя особа ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем житлового будинку АДРЕСА_3 біля якого впало дерево і пошкодило автомобіль позивача, оскільки ТОВ «Сітісервіс-КР» було передано площу прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_3 , яка становить -6 166,78 кв.м, асфальтного покриття-938,5 кв.м., газони та квітники – 3 006,28 кв.м. та дерева і чагарники у кількості 57 одиниць, що підтверджено Актом приймання-передачі об`єкта житлового будинку АДРЕСА_5 ).
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини вказують на те, що виконавчий комітет Криворізької міської ради Дніпропетровської області до якої подано позов не є належним відповідачем по справі, оскільки до його повноважень не належитьорганізація благоустрою населених пунктів, які віднесені до повноважень Департаменту розвитку інфраструктури міставиконкому Криворізької міської ради, що є окремою юридичною особою  та до повноважень управителя ТОВ «Сітісервіс-КР», який відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, а отже судом першої інстанції під час судового розгляду справине встановлені належні відповідачі, тобто спір у цій справі пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду про відсутність підстав для задоволеня позову, однак з наведених вище підстав вважає за необхідне змінити рішення суду в частині підстав для відмови у задоволенні позову, а саме з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.
Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості, визначившись з належним колом відповідачів, звернутися до них з відповідним позовом.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції залишено без змін в частині відмови у задоволенні позову, а змінені тільки підстави з яких позов не підлягає задоволенню, судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 – адвоката Пахомова Валентина Валентиновича задовольнити частково. 
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року, змінити в частині підстав відмови у задоволені позову.
В решті рішення суду залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 листопада 2020 року.

Головуючий:
Судді: