ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/8981/16
адміністративне провадження № К/9901/44031/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративної №804/8981/16
за позовом  ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа без самостійних вимог - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, провадження по якій відкрито    
за касаційною скаргою  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» 
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року 
(прийняту у складі головуючого судді Олійника В.М.)
та ухвалу  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Дурасової Ю.В., суддів: Щербака А.А., Баранника Н.П.),    
у с т а н о в и в :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо невключення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку № 980-027-000001336 від 30.04.2015 р., укладеного між позивачем та відповідачем;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича включити позивача    до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального Реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду. 
2.          Позовні вимоги обґрунтовано тим, що уповноваженою особою Фонду протиправно не включено позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.          12 січня 2017 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд вирішив:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення    ліквідації публічного акціонерного товариства  Банк Михайлівський  щодо невключення ОСОБА_1  до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку № 980-027-000001336 від 30.04.2015 р.
Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства  Банк Михайлівський  Волкова О.Ю. включити ОСОБА_1   до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві  Банк Михайлівський  за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1  для внесення даних    до Загального Реєстру вкладників публічного акціонерного товариства  Банк Михайлівський, які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судові витрати    у сумі 551,21 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).
4.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рахунок з коштами позивача мав би бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          06 квітня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі № 804/8981/16 - без змін.
6.          Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.          24 травня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Голуб`ятникова Ю.А.
У касаційній скарзі скаржник просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі №804/8981/16 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.    
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. Скаржник зазначає, що судами не встановлено правову природу походження коштів на поточному рахунку позивача, які були ним залучені за договором позики.
Також скаржник вказує, що договори позики № 980-027-000080643 від 30 квітня 2015 року, № 980-027-000111697  від 30 липня 2015 року, № 980-027-000143860  від 29 жовтня 2015 року, № 980-027-000228577 від 26 квітня 2016 року є двосторонніми, укладеними позивачем безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за цим договором по своїй природі не є вкладом згідно  Закону України «Про банки і банківську діяльність» та  Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».        
Отже, гарантії  Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  не поширюються на позивача.
Крім того скаржник стверджує, що судами попередніх інстанцій не було в повній мірі досліджено обставини походження коштів на рахунку позивача № НОМЕР_1 , не досліджено та не надано належної правової оцінки договорам  № 980-027-000080643 від 30 квітня 2015 року, № 980-027-000111697  від 30 липня 2015 року, № 980-027-000143860  від 29 жовтня 2015 року, № 980-027-000228577 від 26 квітня 2016 року, що на думку скаржника є порушенням норм процесуального законодавства та підставою для скасування спірних рішень. 
Також скаржник вважає, що судом першої інстанції було неправомірно стягнуто з нього судовий збір, з огляду на відсутність бюджетних асигнувань.
8.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою    Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Михайлівський" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі №804/8981/16, а також відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.         
9.          22 березня 2018 року вказана касаційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.
10.          На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 11.06.2019 № 804/8981/16, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Рубачука А.І., Тацій Л.В.                 
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11.          Як було встановлено судами попередніх інстанцій, між ОСОБА_1 та ПАТ  Банк Михайлівський  був укладений Договір банківського рахунку у гривні № 980-027-000001336 від 30.04.2015 р., за умовами якого позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до умов зазначеного договору банк зобов`язувався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий позивачу як клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
На виконання зазначеного договору на рахунок позивача шляхом внесення готівки 30.04.2015 року були зараховані грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн.
На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ   Про віднесення Публічного акціонерного товариства   Банк Михайлівський    до категорії неплатоспроможних  виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812  Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ  Банк Михайлівський    та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 р. №124-рш Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ  Банк Михайлівський виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 р. №1213, про початок процедури ліквідації ПАТ  Банк Михайлівський з 13 липня 2016 року та делегування повноважень ліквідатора банку Юрію Ірклієнку, надалі за відповідним рішенням Фонду повноваження ліквідатора перейшли до Волкова О.Ю. - відповідача.
Згідно інформації, розміщеній на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідаційна процедура була введена на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.
Після оголошення процедури ліквідації банку, позивач відповідно до інформації, розміщеної на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернувся до відділення банку-агенту в Дніпропетровській області - ПАТ  Кредит-Дніпро  для отримання виплати, але йому було повідомлено, що його даних як вкладника, який має право на отримання виплати суми від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в реєстрі виплат немає.
Позивач звертався до відповідача із запитом про причини невиплати йому належних грошових коштів, однак відповідач відповіді не надав, повідомлення про визнання договору банківського вкладу нікчемним позивач не отримував.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
13.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.    
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI  визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої  статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього  Закону  та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченою  Законом № 4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті  2,  25 Закону № 4452-VI).
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього  Закону  системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.
Отже, Закон № 4452-VI  пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
В свою чергу, відповідно до частини першої  статті 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим  Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.
Відповідно до частини другої  статті 34 Закону № 4452-VI, не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".
Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього  Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до частини першої  статті 36 Закону № 4452-VI, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
При цьому, правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (частина третя  статті 36 Закону № 4452-VI).
Закон № 4452-VI  визначає порядок складання Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.
Так, згідно з положеннями статей  37,  38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком правочинів протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою  статті 38 цього Закону.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, уповноважена особа Фонду не включила позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, проте підстави такої поведінки відповідача, судами попередніх інстанцій взагалі не досліджувалися та як наслідок не встановлені.
Як було зазначено вище, у частині третій статті 38 Закону № 4452-IV, якою врегульовано заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, визначено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.
Відповідно до частини другої  статті 215 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України), недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
За правилами частини першої  статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Законом України від 16.07.2015 № 629-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку"  (далі - Закон № 629-VIII), який набрав чинності 12.08.2015 частину третю статті 38 Закону № 4452-IV доповнено пунктом 9 згідно із яким правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
У зв`язку із зарахуванням коштів на поточний рахунок позивача  № НОМЕР_1 у Фонду з`явились відповідні зобов`язання, що зумовило збільшення витрат держави в особі Фонду, пов`язаних з виведенням банку з ринку.
Водночас, збільшення витрат Фонду, пов`язаних з виведенням банку з ринку може мати негативні наслідки для вкладника у вигляді невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у разі якщо таке зарахування відбулось після віднесення банку до категорії проблемних, а операції, укладення (переоформлення договорів), що передували збільшенню таких витрат - вчинені (укладені) саме з порушенням закону.
Таким чином, вчинення (укладення) банком, віднесеним до проблемних, правочинів (у тому числі договорів) з порушенням норм законодавства, зокрема  Закону України "Про банки і банківську діяльність",  Закону України "Про Національний банк України", може бути підставою для невключення до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку із віднесенням таких правочинів (у тому числі договорів) до числа нікчемних відповідно до пункту 9 частини третьої  статті 38 Закону №4452-VI.
Якщо узагальнити наведені положення, то можна дійти висновку, що законодавець поставив можливість відшкодування гарантованих державною коштів фізичній особі  у певну залежність від конкретних умов, серед яких наявність у фізичної особи зацікавленої в отримані такого відшкодування певного вкладу в визначеній банківській установі, існування такого вкладу до моменту запровадження тимчасової адміністрації та відсутності підстав з якими Закон №4452-VI пов`язує можливість застосування уповноваженою особою Фонду наслідків нікчемності правочинів, на підставі яких такі кошти були залучені, при цьому з`ясування джерел походження коштів даного вкладу відіграє одну з ключових ролей у вирішенні питання реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.
У  положенні п. п. 3 та 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VІ визначено,  що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Колегія суддів констатує, що судами попередніх інстанцій не було досліджено та  надано належну правову оцінку договорам  № 980-027-000080643 від 30 квітня 2015 року, № 980-027-000111697  від 30 липня 2015 року, № 980-027-000143860  від 29 жовтня 2015 року, № 980-027-000228577 від 26 квітня 2016 року наявним в матеріалах справи, не встановлено природу походження коштів на поточному рахунку позивача № НОМЕР_1 , не з`ясовано яка сума коштів перебувала на рахунку позивача, чи проводилися на цьому рахунку якісь банківські операції (трансакції) до моменту введення тимчасової адміністрації в банку ПАТ «Банк Михайлівський». 
Натомість суди  попередніх інстанцій лише обмежились констатацією факту існування на поточному рахунку позивача певної суми коштів, що на їх суб`єктивну думку дає підстави вважати законною вимогу позивача стосовно його включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Хоча положеннями  Закону № 4452-VІ визначено, коли кошти на рахунку можна вважати вкладом, судами попередніх інстанцій дані положення закону не було проаналізовано та застосовано до спірних правовідносин.
В матеріалах справи наявні зазначені скаржником у касаційній скарзі докази по справі, проте процесуальну необхідність їх дослідження під час розгляду даної адміністративної справи, судами попередніх інстанцій було проігноровано, чим порушено вимоги Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на відсутність у суду касаційної інстанції необхідних повноважень щодо дослідження доказів, колегія суддів вважає, що суду першої інстанції необхідно встановити дослідити та встановити поміж іншого походження коштів позивача на поточному рахунку № НОМЕР_1 , ким були внесенні дані кошти на цей рахунок, в якій сумі, на підставі яких документів вони були внесені, чи здійснювалися  на цьому рахунку певні банківські трансакції, чи можна вважати наявні у позивача кошти на банківському рахунку вкладом у розумінні Закону № 4452-VІ.
14.          Відповідно до ч. 2  ст. 341 КАС України  суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
15.          З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору. Верховний Суд зауважує, що встановлення вказаних обставин має вирішальне значення для правильного вирішення спору по суті.
16.          Відповідно до ч. 1- 3  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
17.          З огляду на наведене, зазначені рішення судів попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають, а тому підлягають скасуванню.
18.          Відповідно до вимог частини другої  статті 353 КАС України  підставою для скасування судових рішень судів першої або апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
19.          Згідно з ч. 4 статті 353 КАС України  справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
20.          З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій прийнято необґрунтовані рішення, ухвалені без дотримання норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
21.          Керуючись статтями  341,  345,  349,  353,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» задовольнити частково.
2.          Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі №804/8981/16 скасувати.
3.          Адміністративну справу № 804/8981/16 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                                                                                           Т. Г. Стрелець                    
Судді                                                                                                                                                                                                          А. І. Рибачук 
                                                                                                                                                                                                              Л. В. Тацій