ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" листопада 2020 р.           Справа№ 910/15145/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Кропивної Л.В. 

при секретарі Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Баранецька М.Р., дов. від 23.01.2020 року №1-2266;
від відповідача: Бодюк В.А., дов. від 20.11.2019 року б/н,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" та акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 року (повний текст складено 12.06.2020 року)
у справі №910/15145/19 (суддя Бондаренко Г.П.) 
за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС"
про стягнення 462 933, 14 грн.,

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (далі - відповідач) про стягнення 462 933, 14 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих зобов`язань по договору №1608000533 від 29.08.2016 року на виконання робіт з Будівництва системи лінійної телемеханіки на магістральних газопроводах "Київ-Захід України-1", Київ-Захід України-2", "Дашава-Київ", "лупінг Дашава-Київ" Красилівське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів (далі Договір).
Рішенням господарського суду міста Києва від 26.05.2020 року у справі №910/15145/19 позов задоволено частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" 112 501, 69 грн. пені, 102 274, 27 грн. штрафу та 3 221, 64 грн. судового збору.
В задоволенні інших позовних вимог, щодо стягнення 191 147, 08 грн. пені та 57 010, 10 грн. штрафу відмовлено. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що строк виконання робіт обумовлений сторонами в договорі (26 місяців з моменту укладення договору) сплив 09.02.2019 року, оскільки впродовж дії договору роботи зупинялись та поновлювались, а тому враховуючи здійснену відповідачем поставку обладнання на загальну суму 26  626  608, 00 грн. та виконаний обсяг з будівельно-монтажних робіт на загальну суму 6 120 755, 56 грн. до стягнення підлягає 112  501, 69 грн. пені за період з 10.02.2019 року по 27.04.2019 року та 102  274, 27 грн. штрафу.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» звернулося з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 року по справі №910/15145/19 повністю і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не вірно визначено строк виконання робіт, а пеня та штраф заявлені позивачем поза межами строку позовної давності. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2020 року справу №910/15145/90 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Руденко М.А. (доповідач у справі), судді Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 у справі №910/15145/19 та призначено до розгляду на 15.09.2020 року.
Також, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 року по справі №910/15145/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 191  147, 08 грн. пені та 57  010, 10 грн. штрафу та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 191  147, 08 грн. пені та 57  010, 10 грн. штрафу у повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що з урахуванням додаткової угоди №1 від 29.11.2017 року до договору підрядник мав виконати весь обсяг виконаних робіт (поставка обладнання, будівельно-монтажні роботи та пусконалагоджувальні роботи) до 29.10.2018 року. А тому поставка обладнання 11.12.2018 року та виконання робіт 29.12.2018 року підрядником було здійснено з порушенням строку, погодженого сторонами у договорі.
Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ч. 4 ст. 612 та ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України. 
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу) (складу суду) від 15.07.2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укртрансгаз» передано раніше визначеному складу суду. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 року залишено без руху апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укртрансгаз».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 у справі №910/15145/19 та призначено до розгляду на 15.09.2020 року.
Від акціонерного товариства «Укртрансгаз» у встановлений апеляційним господарським судом строк надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс». Позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Плюс», посилаючись на те, що враховуючи додаткову угоду №1 від 29.11.2017 року до договору, підрядник мав виконати весь обсяг робіт (поставка обладнання, будівельно-монтажні роботи та пусконалагоджувальні роботи) до 29.10.2018 року. 
15.09.2020 року судове засідання не відбулося, в зв`язку з перебуванням головуючого судді Руденко М.А. на лікарняному. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 року розгляд апеляційних скарг товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" та акціонерного товариства "Укртрансгаз" призначено на 13.10.2020 року.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 року оголошено перерву до 10.11.2020 року.
Представник позивача у судовому засіданні 10.11.2020 року доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити, рішення суду першої інстанції частково скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні 10.11.2020 року доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.08.2016 року між публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» (далі - підрядник), укладено договір №1608000533 від 29.08.2016 року (далі - договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами та засобами виконати відповідно до умов цього договору «Будівництво системи лінійної телемеханіки на магістральних газопроводах «Київ - Захід України-1», «Київ - Захід України - 2», «Дашава - Київ», «Лупінг Дашава - Київ». Красилівське лінійне виробниче управління магістральних - газопроводів (ДК 021:2015 - 45000000 - 7 (будівельні роботи) (далі - роботи), в повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, технічної та кошторисної документації, а замовник зобов`язується на умовах договору прийняти ці роботи та оплатити їх вартість. (т.1, а.с. 7-10) 
Згідно з п. 1.3. договору склад, обсяги та вартість робіт, що доручається до виконання підряднику, визначені кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною договору (додаток №1).
Згідно з п. 2.1. договору ціна договору становить 36 891 651, 62 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 6 148 608, 60 грн., з якої: вартість матеріалів та робіт складає 8 072 823, 62 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 1 345 470, 60 грн.; вартість обладнання складає 28 818 828, 00 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 4 803 138, 00 грн.
Згідно з п. 3.1. договору передбачені цим договором роботи підрядник виконує із своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник в рамках виконання договору зобов`язаний поставити обладнання згідно специфікації (додаток №3 до договору), яка є невід`ємною частиною договору.
Згідно з п. 3.3. договору підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 330 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток №2 до договору), який є невід`ємною частиною договору.
Згідно п. 3.7. договору підрядник поставляє обладнання згідно специфікації (додаток №3 до договору). Поставку обладнання підрядник здійснює власним транспортом та за свій рахунок.
Обладнання, що поставляє підрядник, передається замовнику відповідно до первинних документів (накладних, актів прийому - передачі тощо) у повній справності і комплектності. Обладнання, придбане підрядником за свій кошт, згідно договору, та передане замовнику, оплачується замовником на підставі первинних документів (накладних, актів прийому-передачі тощо) (п. 3.8., 3.9. договору).
Пунктом 5.2. договору встановлено, що здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт (форма КБ- 2в).
Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за виконані роботи здійснюється проміжними платежами на підставі актів здачі - приймання виконаних, робіт в строк не пізніше 90 (дев`яноста) робочих днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.
Згідно з п. 6.2. договору остаточний розрахунок за договором замовник здійснює протягом 90 (дев`яноста) робочих днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін кінцевого акту здачі-приймання виконаних робіт.
Пунктом 8.2 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості робіт з яких допущено порушення. Сплата пені та/або додаткового штрафу не звільняє підрядника від виконання зобов`язання.
Договір набирає чинності, відповідно до пункту 11.1., з моменту його укладання і діє протягом 15 місяців з дати укладання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
До договору були складені додатки, які є невід`ємними частинами вказаного договору: додаток №1 - кошторисна документація, в якій визначено склад, обсяги та вартість робіт; додаток №2 - графік виконаних робіт, в якому визначено види робіт, та терміни виконання робіт; додаток №3 - специфікація, в якій визначено найменування обладнання, кількість та вартість обладнання, яке підлягає поставці. (т.1, а.с. 11-13) 
Відповідно до погодженого сторонами графіку виконання робіт сторони обумовили, що виконання робіт здійснюється по місяцях з дати отримання дозволу на початок робіт, а саме: постачання обладнання - 3-й, 4-й та 5-й місяці; будівельні роботи - 4-й, 5-й, 6-й та 7-й місяці; монтаж обладнання - 5-й, 6-й, 7-й, 8-й та 9-й місяці; пусконалагоджувальні роботи - 10-й та 11-й місяці. (т.1, а.с. 13)
Додатковою угодою №1 від 29.11.2017 року сторони погодили внесення змін до пункту 11.1. договору та встановили, що договір діє протягом 26 (двадцяти шести) місяців з дати укладання. (т.1, а.с. 14) 
12.03.2018 року сторони уклали додаткову угоду №2 до договору, в якій погодили зменшити ціну договору на 2 685 699, 72 грн. та виклали п. 2.1. договору в новій редакції: « 2.1. Ціна договору становить 34 205 951, 90 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 5 700 991, 98 грн., з якої: вартість матеріалів та робіт складає 7   579 343, 90 грн., в т. ч. ПДВ (20%) - 1 263 223, 98 грн.; вартість обладнання складає 26 626 608, 00 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 4 437 768, 00 грн. (т.1, а.с. 15)
Судом встановлено, що зміни до договору щодо графіку виконання робіт та поставки обладнання, а також терміни виконання робіт не вносились. 
08.12.2016 року позивач листом №208/19-01 у відповідності до пункту 3.3. договору надав відповідачу дозвіл на початок виконання робіт. (т.1, а.с. 45) 
Виконання робіт призупинялось та відновлювалось, про що свідчать листи позивача №2871/24-04 від 12.04.2017 року (зупинялося), №4917/24-04 від 12.06.2017 року (відновлювалося), №4789/24-04 від 03.07.2017 року (зупинялося), №2401ВИХ-17-614 від 29.09.2017 року (відновлювалося), №2401ВИХ-17-871 від 03.11.2017 (зупинялося), №2401ВИХ-17-1172 від 12.12.2017 року (відновлювалося), №2401ВИХ-18-1311 від 08.06.2018 року (зупинялося), №2401ВИХ-18-2741 від 21.09.2018 року (відновлювалося). (т.1, а.с. 47-52, 234, 235)  
Підрядник на виконання договору здійснив поставку обладнання на загальну суму 26 626 608, 00 грн.: 15.12.2016 року на суму 10 910 880, 00 грн. згідно накладної №130; 28.12.2017 року на суму 14 524 656, 00 грн. згідно накладної №91; 26.06.2018 року на суму 735 072, 00 грн. згідно накладної №16; 11.12.2018 року на суму 456 000, 00 грн. згідно накладної №38. 
Також на виконання умов договору відповідач виконав обсяг з будівельно-монтажних робіт на загальну суму 6 120 755, 56 грн.: 29.09.2017 року на суму 33 036, 41 грн. згідно акту приймання будівельних робіт за вересень 2017 року та довідки про вартість за вересень 2017 року; 29.12.2017 року на суму 1 969, 06 грн. згідно акту приймання будівельних робіт за грудень 2017 року та довідки про вартість за грудень 2017 року; 30.03.2018 року на суму 1 865 213, 30 грн. згідно акту приймання будівельних робіт за березень 2018 року та довідки про вартість за березень 2018 року; 27.06.2018 року на суму 2  133 798, 42 грн. згідно акту приймання будівельних робіт за червень 2018 року та довідки про вартість за червень 2018 року; 28.09.2018 року на суму 1 725 835, 63 грн. згідно акту приймання будівельних робіт за вересень 2018 року та довідки про вартість за вересень 2018 року; 29.12.2018 року на суму 358 430, 12 грн. згідно акту приймання будівельних робіт за грудень 2018 року та довідки про вартість за грудень 2018 року; 30.08.2019 року на суму 2 472, 62 грн. згідно акту приймання будівельних робіт за серпень 2019 року та довідки про вартість за серпень 2019 року. Відповідні копії видаткових накладних, довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) та актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), наявні в матеріалах справи. (т.1, а.с. 56-102)  
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що має місце порушення строків постановки обладнання на суму 456 000, 00 грн. та виконання робіт на суму 358 430, 12 грн. та на суму 2 472, 62 грн., які здійснені підрядником з порушенням строків, які визначені в договорі, оскільки підрядник мав виконати весь обсяг робіт за договором до 29.10.2018 року.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що строк виконання робіт обумовлений сторонами в договорі (26 місяців з моменту укладення договору) сплив 09.02.2019 року, оскільки впродовж дії договору роботи зупинялись та поновлювались, а тому враховуючи здійснену відповідачем поставку обладнання на загальну суму 26 626 608, 00 грн. (15.12.2016 року на суму 10 910 880, 00 грн.; 28.12.2017 року на суму 14 524 656, 00 грн.; 26.06.2018 року на суму 735 072, 00 грн.; 11.12.2018 року на суму 456 000, 00 грн.) та виконаний обсяг з будівельно-монтажних робіт на загальну суму 6 120 755, 56 грн. (29.09.2017 року на суму 33 036, 41 грн.; 29.12.2017 року на суму 1 969, 06 грн.; 30.03.2018 року на суму 1 865 213, 30 грн.; 27.06.2018 року на суму 2 133 78, 42 грн.; 28.09.2018 року на суму 1 725 835, 63 грн.; 29.12.2018 року на суму 358 430, 12 грн.; 30.08.2019 року на суму 2 472, 62 грн.) до стягнення підлягає 112  501, 69 грн. пені за період з 10.02.2019 року по 27.04.2019 року та 102  274, 27 грн. штрафу.
Однак, колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Так, за змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У відповідності до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.
Поряд із тим, ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Дослідивши умови спірного договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є змішаним договором, що містить у собі ознаки договору поставки та договору підряду. Так, в договорі сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаних видів договору, а тому відповідно до вимог ст.ст. 638, 712, 837, 846, 854, 887 ЦК України та ст.ст. 179, 180, 265 ГК України, даний договір є укладеним та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст.ст. 173, 174, 175 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України, а відтак - є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 3.1. договору встановлено, що передбачені цим договором роботи підрядник виконує із своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від Замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник в рамках виконання договору зобов`язаний поставити обладнання згідно специфікації (додаток № 3 до договору), яка є невід`ємною частиною договору.
В пункті 3.3. договору сторони погодили, що роботи, обумовлені договором виконуються протягом 330 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження на початок виконання робіт з дотриманням графіку виконання робіт, погодженого в додатку № 2 до договору.
Дозвіл на початок виконання робіт позивач надав відповідачу 08.12.2016 року листом №208/19-01 від 08.12.2016 року, отже строк виконання робіт розпочався 09.12.2016 року.
29.11.2017 року сторони додатковою угодою №1 погодили, що договір діє протягом 26 місяців з дати укладання договору, тобто змінили строк його дії до 29.10.2018 року.
Так, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов до висновку, що сторони, уклавши додаткову угоду №1 до договору, в тому числі, змінили строк виконання обумовлених договором робіт до 29.10.2018 року (26 місяців).
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до  ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1  ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі  ст. 599 ЦК України, ч. 1  ст. 202 ГК України  такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеного у постановах від 18.11.2019 року у справі №910/16750/18 та від 09.04.2020 року у справі №910/4962/18.
Таким чином, встановлення нового строку дії договору (до 29.10.2018 року) не впливає на виконання сторонами своїх прав та обов`язків та відповідно не змінює них.
Пунктом 3.3. договору чітко передбачено, протягом якого строку підрядник зобов`язався виконати роботи за договором. Додатковими угодами сторони не вносили зміни у даний пункт щодо продовження строку виконання відповідачем робіт за договором.
А тому, враховуючи умови договору, відповідач мав виконати роботи протягом 330 днів, тобто до 03.11.2017 року.
Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач згідно листів відповідача впродовж дії договору 4 рази зупиняв та 4 рази поновлював виконання робіт за договором, зокрема: 12.04.2017 року виконання робіт було зупинене та 12.06.2017 року поновлене; 03.07.2017 року виконання робіт було зупинене та 29.09.2017 року поновлене; 03.11.2017 року виконання робіт було зупинене та 12.12.2017 року поновлене; 08.06.2018 року виконання робіт було зупинене та 21.09.2018 року поновлене, про що свідчать відповідні листи.
Пунктом 3.17 договору передбачено, що підрядник завчасно та у письмовій формі інформує замовника про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за неналежних від нього обставин. Замовник зобов`язаний виконати необхідні роботи для усунення цих обставин.
Ані в договору, ані в додатках до нього, ані в додаткових угодах сторонами не визначено, яким чином виконуються умови договору в разі зупинення виконання робіт. 
Однак, виходячи з конклюдентних дій позивача та відповідача, які виразились в тому, що останні зупиняли виконання робіт за договором на підставі листів сторін (тобто за погодженням з обох сторін), колегія суддів дійшла до висновку, що такі факти простою повинні бути враховані під час розрахунку строку, протягом якого підрядних був зобов`язаний виконати роботи за договором. 
Враховуючи ту обставину, що позивач 4 рази зупиняв виконання робіт, а саме: з 12.04.2017 року по 12.06.2017 року, з 03.07.2017 року по 29.09.2017 року, з 03.11.2017 року по 12.12.2017 року, з 08.06.2018 року по 21.09.2018 року в загальній кількості 293 дні, кінцевим строком виконання робіт за договором є 23.08.2018 року.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи, поставка обладнання на суму 456  000, 00 грн. була здійснена лише 11.12.2018 року, що підтверджується видатковою накладною №38 від 11.12.2018 року, а виконання робіт на суму 358  430, 12 грн. та 2  472, 62 грн. - лише 29.12.2018 року та 30.08.2019 року відповідно, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт від 29.12.2018 року на суму 358  430, 12 грн. та від 30.08.2019 року на суму 2  472, 62 грн.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до  ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1  ст. 612 ЦК України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару та виконання підрядних робіт, позивачем останнім нараховано до стягнення штраф у розмірі 159  284, 37 грн. та пеню у розмірі 303  648, 77 грн. на підставі п. 8.2. договору.
Статтями 193, 199 ГК України, частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.
Заходами відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій передбачено частиною 1 статті 216 та частиною 1 статті 546 ЦК України.
Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.
Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості робіт з яких допущено порушення. Сплата пені та/або додаткового штрафу не звільняє підрядника від виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.
Дослідивши умови договору, колегією суддів встановлено, що спірним договором було передбачено виконання двох пов`язаних та, водночас, різних за своєю правовою природою зобов`язань - з поставки обладнання та з виконання робіт.
В той же час, п. 8.2. договору передбачено лише відповідальність відповідача у вигляді штрафу та пені за порушення строків виконання підрядних робіт.
Договір не містить окремої відповідальності відповідача у вигляді сплати штрафу та пені за порушення виконання зобов`язання з поставки товару.
Враховуючи ч. 1 ст. 547 ЦК України, яка встановлює обов`язку письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем безпідставно було нараховано пеню у розмірі 19  152, 00 грн. та штраф у розмірі 31  920, 00 грн. за несвоєчасно поставлений товар у сумі 456 000, 00 грн.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені за несвоєчасне виконання підрядних робіт, останній здійснений за загальний період з 30.10.2018 року по 27.04.2019 року.
Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Оскільки, як було встановлено вище, відповідач повинен був до 23.08.2018 року здійснити підрядні роботи, а тому у позивач мав право нараховувати пеню в межах 6-міячного строку, а саме з 24.08.2018 року та по 24.02.2019 року.
А тому, здійснивши власний розрахунок пені за невиконання відповідачем зобов`язання з виконання робіт за період з 30.10.2018 року по 24.02.2019 року, колегія суддів дійшла до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 193  911, 00 грн.
Також, враховуючи прострочення виконання підрядних робіт за договором понад тридцять днів, позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 127  364, 37 грн.
В той же час, позивачем було заявлено про пропуск позивачем спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу та пені.
Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Оскільки судом було розраховано пеню за період з 30.10.2018 року по 24.02.2019 року, тоді як позивач звернувся до суду з даним позовом 28.10.2019 року, що підтверджується конвертом, в якому надійшла позовна заява, а тому позивач не пропустив спеціальний строк позовної давності в один рік на звернення до суду з даними позовними вимогами про стягнення пені за прострочення зобов`язання з виконання підрядних робіт.
В той же час, враховуючи умови договору, у відповідача виникло право на нарахування штрафу у розмір 7% від вартості робіт з 23.09.2018 року, тоді як з даним позовом позивач звернувся 28.10.2019 року.
Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 127  364, 37 грн. у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та неправильне  застосування  судом першої інстанції норм матеріального права.
За таких обставин справи, враховуючи вимоги та доводи сторін, апеляційна скарга акціонерного товариства "Укртрансгаз" підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Норма плюс» підлягає частковому задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 року у справі №910/15145/19 залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 року у справі №910/15145/19 задовольнити частково.
3. Рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 року у справі №910/15145/20 скасувати частково, ухваливши нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.
4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" (03191, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ КАСІЯНА, будинок 2/1, офіс 378, код 32917708) на користь акціонерного товариства «Укртрансгаз» (Україна, 01021, місто Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1, код 30019801) 193  911,00 грн. пені та 2  908, 67 грн. судового збору за подачу позову.
5. В решті позовних вимог відмовити.
6. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги акціонерного товариства «Укртрансгаз» покласти на позивача.
7. Стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» (код 30019801, 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Норма плюс» (код 32917708, 03191, м. Київ, вул. Василя Касіяна, 2/1, офіс 378) 469, 46 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги. 
8. Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва. 
9. Матеріали справи №910/15145/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 11.11.2020.

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                Л.В. Кропивна