УХВАЛА
 
09 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 451/123/16-ц
провадження № 61-15631ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду                   від 23 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області про поновлення на роботі й оплату праці за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням  Радехівського районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області від 29 грудня 2015 року № 44. 
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді прибиральниці в Дмитрівському навчально-виховному комплексі Радехівського району Львівської області з 29 грудня 2015 року. 
Стягнуто з відповідача на користь позивача 7 171,56 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 грудня 2015 року по 23 травня 2016 року. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішенням апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року рішення Радехівського районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення  апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року залишено без змін.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року відмовлено і залишено це судове рішення в силі.
24 жовтня 2020 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, направила на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду                            від 23 вересня 2020 рокуу вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У порушення вимог зазначеної норми закону до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору.
Водночас, заявник посилається на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Проте, з таким висновком погодитись не можна, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
За змістом наведеної норми закону позивачі мають пільги зі сплати судового збору виключно за позовними вимогами, що стосуються стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. За іншими позовними вимогами у трудових спорах позивачі не звільняються від сплати судового збору.
Зазначене узгоджується із висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.
У зв`язку з наведеним заявник не звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
За подання касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду, заявнику, який є фізичною особою, необхідно сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року визначено в розмірі            2 102,00 грн.
Таким чином, розмір судового збору, який необхідно сплатити заявнику становить 420,40 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207. 
На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
З урахуванням вищенаведеного, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду              від 23 вересня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              А. А. Калараш