Справа № 991/9397/20
Провадження №11-сс/991/965/20

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року                                                                 місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:
головуючого ОСОБА_1 , суддів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження: заявник ОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_5  на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.11.2020 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що виявилася у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Історія провадження
1.09.11.2020 ОСОБА_5 серед іншого директору Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) було подано заяву про службові злочини № 854/1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 382, частиною 2 статті 364, частиною 2 статті 256, , статтею 442, статтею 111, статтею 396 Кримінального кодексу України (далі – КК), стосовно прокурорів САП ГПУ і прокуратури міста Києва.
2.16.11.2020, не отримавши від НАБУ відповіді, ОСОБА_5 звернувся із скаргою на бездіяльність уповноваженого детектива НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) після отримання заяви (повідомлення) від 09.11.2020 про вчинене кримінальне правопорушення, до слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі – скарга).
3.18.11.2020 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі також – ухвала слідчого судді) відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 .
4.20.11.2020 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 на зазначену вище ухвалу слідчого судді (далі також – апеляційна скарга).
Зміст та мотиви оскаржуваної ухвали
5.Оскаржуваною ухвалою слідчого судді скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених службових осіб НАБУ залишено без задоволення.
6.Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що: (1) у заяві № 854/1 від 09.11.2020 про кримінальне правопорушення, поданій скарзі та під час судового засідання не зазначено обставин, які б вказували на вчинення прокурорами САП ГПУ, прокуратури м. Києва умисних дій з використанням влади чи свого службового становища з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб та спричинило тяжкі наслідки, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого статтею 364 КК; (2) не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що передбачена пунктами 3, 4 примітки до статті 364 КК, що могла бути завдана ОСОБА_5 неправомірними діями зазначених прокурорів; (3) заява ОСОБА_5 за своїм змістом та суттю є повідомленням про невиконання прокурорами відповідних прокуратур судових рішень у конкретних судових справах, за що дійсно передбачена кримінальна відповідальність за статтею 382 КК, яка, однак, не підслідна НАБУ та не підсудна Вищому антикорупційному суду; (4) аналіз положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення для того, щоб технічно внести дані відомості до відповідних розділів реєстру, це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Вимоги і доводи апеляційної скарги
7.В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить: (1) скасувати ухвалу слідчого судді; (2) визнати протизаконною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ по недотриманню вимог статті 214 КПК та зобов`язати відповідального детектива НАБУ внести відомості заяви № 854/1 від 09.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань .
8.Свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтовує наступним: (1) судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, а їх невиконання має склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 382 КК; (2) повідомлення про ознаки складу злочину прокурорів САП та прокуратури м. Києва вважає правильним, як і підсудність скарги слідчому судді Вищого антикорупційного суду.
Позиції учасників провадження
9.У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Пояснив, що звернувся зі скаргою слідчому судді саме до Вищого антикорупційного суду саме тому, що ним оскаржується бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, а стаття 214 КПК не передбачає необхідності попередньої оцінки змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення.
10.Інші учасники судового провадження в судове засідання не прибули та не надали Суду свої позиції щодо апеляційної скарги. Враховуючи, що такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, то їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду (частина 4 статті 405 КПК).
Оцінка та мотиви Суду
11.Враховуючи вимоги і доводи апеляційних скарг та правову позицію, висловлену в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, Суд має розглянути такі питання: (1) чи передбачає закон необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення (а не про щось інше); якщо так, то (2) чи підлягають відомості заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення внесенню до ЄРДР; (3) чи підсудна скарга ОСОБА_5 . Вищому антикорупційному суду.
Чи передбачає закон необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення?
12.Правова позиція, викладена в ухвалі слідчого судді, та правова позиція, викладена в апеляційній скарзі та додатково пояснена ОСОБА_5 у судовому засіданні, щодо порядку виконання слідчим, прокурором вимог частини 1 статті 214 КПК при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення є діаметрально протилежними і, як зауважив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі – ВССУ) у Листі від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17) «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг. Так, «у слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення». ВССУ, наводячи приклад, що в окремих випадках слідчі судді перевіряють не лише факт реагування чи нереагування на заяву про кримінальне правопорушення, а й здійснюють аналіз причин, внаслідок яких належне реагування не було забезпечено, категорично не заперечував можливість такої судової практики.
13.Перший підхід, по суті є формальним, і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ) чи якщо його так називає заявник (в усній формі) «заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення» абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.
14.Для Суду очевидно, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може в окремих випадках зумовлювати внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).
15.У зв`язку із цим Суд дотримується іншого підходу – змістовного. Такий підхід базується на нормах діючого законодавства виходячи з наступного.
16.Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).
17.Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).
18.Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого – виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
19.Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).
20.Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
21.Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.
22.Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).
23.Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
24.Вказана у пункті 23 цієї ухвали інформація необхідна для (1)  визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та (2) можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.
25.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
26.Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
27.Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».
28.Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення прав та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це вже є іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.
29.Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених у пунктах 23-25 цієї ухвали.
Чи підлягають відомості заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення внесенню до ЄРДР?
30.Розглядаючи скаргу ОСОБА_5 щодо бездіяльності уповноважених службових осіб стосовно поданої ним 09.11.2020 заяви про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків про відсутність в заяві достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані в ній події свідчать, що існує ймовірність кримінальних правопорушень, передбачених статтями 256 «Сприяння учасникам злочинних організацій та укриття їх злочинної діяльності», 442 «Геноцид», 111 «Державна зрада», 396 «Приховування злочину» КК.
31.У той же час, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі правильно констатовано наявність у заяві  ОСОБА_5 відомостей про невиконання прокурорами САП ГПУ та прокурорами прокуратури м. Києва ухвал слідчого судді від 13.08.2020 у справах № 757/33665/20-к, 757/33093/20-к про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами ОСОБА_5 про вчинення злочинів суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , що може бути попередньо кваліфіковано за статтею 382 КК.
32.Про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого саме статтею 382 КК, на відміну від усіх інших складів злочинів, наведених вище із заяви про кримінальне правопорушення, зазначає апелянт в апеляційній скарзі.
33.Щодо відсутності об`єктивних даних в заяві про кримінальне правопорушення про вчинення прокурорами діяння, передбаченого статтею 364 КК, в оскаржуваній ухвалі наведено відповідні мотиви. Жодних доводів щодо спростування висновків слідчого судді в цій частині апеляційна скарга не містить.
34.Таким чином,відомості заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення можуть підлягати внесенню до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК. У той же час у цій заяві відсутні об`єктивні дані про відповідність описаних у ній подій ознакам кримінальних правопорушень, передбачених статтями 256 «Сприяння учасникам злочинних організацій та укриття їх злочинної діяльності», 442 «Геноцид», 111 «Державна зрада», 396 «Приховування злочину», 364 «Зловживання владою або службовим становищем» КК.
Чи є скарга ОСОБА_5 слідчому судді від 16.11.2020 про бездіяльність уповноважених осіб НАБУ підсудною Вищому антикорупційному суду?
35.Вищому антикорупційному суду підсудні серед іншого кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених у примітці статті 45 КК, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК (частина 1 статті 33-1 КПК, примітка статті 45 КК). У цьому переліку корупційних кримінальних правопорушень відсутній злочин, передбачений статтею 382 КК.
36.Твердження апелянта про підсудність Вищому антикорупційному суду будь-якої бездіяльності службових осіб такого органу досудового розслідування як НАБУ не ґрунтується на нормах КПК. Враховуючи відсутність у заяві ОСОБА_5 відомостей про ознаки кримінальних правопорушень, кримінальні провадження за якими предметно підсудні Вищому антикорупційному суду, підсудність скарги ОСОБА_5 слідчому судді на бездіяльність органу досудового розслідування має визначатись за загальними правилами територіальної підсудності (стаття 32 КПК).
37.Суд не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді порушень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що виявляється в обмеженні права заявника на доступ до суду, оскільки структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Практика Європейського суду з прав людини стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримали розвиток у статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
38.Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженого детектива НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення прокурорами САП ГПУ та прокурорами прокуратури м. Києва, є непідсудною Вищому антикорупційному суду. Суд звертає увагу, що порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (пункт 6 частини 1 статті 412 КПК). Отже, в задоволенні скарги ОСОБА_5 в частині невнесення відомостей його заяви від 09.11.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 111, 256, 364, 396, 442, законно і обґрунтовано відмовлено слідчим суддею. У частині ж невнесення відомостей його заяви від 09.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК,слідчий суддя Вищого антикорупційного суду мала закрити провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 304 КПК.
Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги
39.За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін.
40.Суд прийшов до висновку, що слідчим суддею в цілому були правильно встановлені фактичні обставини справи та надана їм відповідна правова оцінка на підставі наявних матеріалів, наданих сторонами.
41.У той же час Суд звертає увагу, що ухвала слідчого судді містить деякі недоліки. У частині невнесення відомостей заяви ОСОБА_5 від 09.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду мала закрити провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 304 КПК.
42.Разом із тим, зазначені недоліки не вплинули на правильність рішення слідчого судді по суті скарги ОСОБА_5 .
43.З огляду на вищевикладене Суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
44.Керуючись статтями 2, 33-1, 214, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК, статтею 11 КК, колегія суддів постановила:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
2.Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.11.2020 про залишення без задоволення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України – залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         ОСОБА_1 
Судді                                                                                 ОСОБА_2 
ОСОБА_3