ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9165/20 Справа № 214/6396/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 214/6396/20 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 вересня 2020 року, яка постановлена суддею Євтушенко О.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст ухвали складено 14 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку ст.ст.149-152 ЦПК України, в якій просила суд надати їй роздрукований текст виступу в дебатах 28 липня 2017 року її представника ОСОБА_3 по справі №2-70/11 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та звільнити її від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. В обґрунтування вимог заяви посилалась на те, що вказана інформація потрібна їй для складання позовної заяви до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, в порядку ст.ст.23, 269-280 ЦК України, з ціною позову в 21 000 грн. 
ОСОБА_1 посилалась на те, що 28 липня 2017 року, під час судових дебатів по справі № 2-70/11, відповідач ОСОБА_2 неодноразово переривав виступ її представника репліками, які порушували її право на повагу до честі та гідності, які вона має намір процитувати в своєму позові. 
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову повернута заявникові разом з доданими до неї документами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити заяву до суду першої інстанції для розгляду по суті в іншому складі суду посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нею не конкретно зазначено захід забезпечення доказу, оскільки в прохальній частині заяви визначена конкретна вимога надати їй роздрукований текст виступу в дебатах 28 липня 2017 року її представника ОСОБА_3 по справі №2-70/11 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та ззаначено, що дана інформація потрібна їй для складання позовної заяви до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, в порядку ст.ст.23, 269-280 ЦК України, з ціною позову в 21 000 грн.
При цьому зауважує на безпідставність зазначення в ухвалі суду вимог ст. 43 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала щодо повернення заяви заявнику, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Повертаючи ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, оскільки в ній не визначеного конкретно заходу забезпечення позову, який би ОСОБА_1 просила застосувати. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 151 ЦПК України встановлено зміст та форму заяви про забезпечення позову.
Так, ч.1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.
Приписами ст.151 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову. 
При цьому приписами ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову та визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;  забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;  зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , в порядку ст.ст.149-152 ЦПК України, просила суд надати їй роздрукований текст виступу в дебатах 28 липня 2017 року її представника ОСОБА_3 по справі № 2-70/11 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.1), при цьому така вимога заявника не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України, оскільки в ній відсутній конкретно визначений захід забезпечення позову, передбачений вимогами ст. 150 ЦПК України. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, оскільки в ній не визначеного конкретно заходу забезпечення позову, який би ОСОБА_1 просила застосувати, тому така заява підлягає поверненню заявнику. 
Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги заявника про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нею не конкретно зазначено захід забезпечення доказу, оскільки в прохальній частині заяви визначена конкретна вимога надати їй роздрукований текст виступу в дебатах 28 липня 2017 року її представника ОСОБА_3 по справі № 2-70/11 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та зазначено, що дана інформація потрібна їй для складання позовної заяви до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, в порядку ст.ст.23, 269-280 ЦК України, з ціною позову в 21 000 грн., оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій посилаючись на вимоги ст.ст149-152 ЦПК України, а саме на процесуальні заходи забезпечення позову, фактично просила забезпечити докази, а саме надати їй роздрукований текст виступу в дебатах 28 липня 2017 року її представника ОСОБА_3 по справі № 2-70/11 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 
При цьому процесуальним законом, а саме ст. 84 ЦПК України, визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до п.4 ст. 84 ЦПК України, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу, однак такої вимоги заявником заявлено не було. 
Також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив в ухвалі суду вимог ст. 43 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції правильно роз`яснено заявнику про те, що її вимога є вимогою, спрямованою на реалізацію процесуальних прав позивача, визначених ст.43 ЦПК України стосовно ознайомлення з технічним записом судового засідання, а саме отримання його роздруківки, що не має жодного відношення до положень глави 10 ЦПК України, у тому числі ст.ст.149-152 ЦПК України. 
На підставі викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції -залишенню без змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 379,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 09 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: