ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 р.	Справа № 520/7321/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О. 
представника позивача - Найди С.С.
представника відповідача - Стеценко Т.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року (суддя Мар`єнко Л.М.; м. Харків; повний текст рішення складено 11.06.2020) по справі № 520/7321/19
за позовом  ОСОБА_1     
до Слобожанської митниці Держмитслужби                             
про скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС (далі також - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд скасувати рішення інспектора Харківської митниці ДФС Ковшикова В.В. про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/002076/2 від 02.05.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження  вартості товарів і обраного методу її визначення. Водночас, позивач зазначив, що відомості, що містяться в наданих позивачем документах до  митного  органу,  підтверджують  числові  значення складових митної вартості, не містять розбіжностей та ознак підробок. Також, позивач звертав увагу на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відсутнє належне обґрунтування неможливості  застосування другорядних методів; застосування резервного методу та визначення митної вартості в розмірі 6407 євро є необґрунтованим. У зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою  Харківського  окружного  адміністративного суду від 13.01.2020 року замінено відповідача – Харківську митницю ДФС на його правонаступника Слобожанську митницю Держмитслужби.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено.
Скасовано рішення  Харківської митниці ДФС  про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/002076/2 від 02.05.2019.
Стягнуто з Слобожанської митниці Держмитслужби за рахунок  бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )  у розмірі 768,40  грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме: ст.ст. 52-64, 257, 266, 335 Митного кодексу України, ст.ст. 2, 9, 90, ч. 3, ч. 5 ст. 242, ч. 4 ст. 246 КАС України, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що вартість представленого до митного оформлення транспортного засобу в розмірі 2600 Євро була визначена позивачем за основним методом, однак, всупереч вимогам ч.1 та ч.2 ст. 53 МК України, декларантом не було подано до митниці документа, що підтверджує оплату товару. Також до митниці не було надано жодного документа, що містить відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України або документа, що містить пояснення щодо відсутності понесених транспортних витрат. Крім того, під час порівняння заявленої вартості автомобіля марки «HYUNDAI» з наявними відомостями про вартість транспортного засобу з даними системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE (www.schwackenet.de) встановлено, що вартість зазначеного транспортного засобу, враховуючи ідентифікаційний код НОМЕР_2 , дату першої реєстрації 2006 р. та фактичний пробіг транспортного засобу 222102 км (згідно акту про проведення огляду Волинської митниці ДФС №UA205010/2019/117374 від 22.04.2019) складає 6407,00 Євро. Враховуючи виявлені розбіжності в документах і не маючи жодних підтверджуючих документів про сплату коштів за ТЗ, підтвердження транспортних витрат на доставку ТЗ, 02.05.2019 декларанту позивача було направлено електронне повідомлення з проханням надати протягом 10 календарних днів додаткові документи згідно ч.З ст.53 МК України, однак листом № 001 від 02.05.2019 особа уповноважена на декларування ОСОБА_2 додаткових документів не надав, просив митний орган видати рішення щодо коригування митної вартості за ЕМД №UA807190/2019/011487.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачем, згідно з Kaufvertrag uber сіn gebrauchtes Kraftfahrzeug (Договір купівлі продажу одного автомобіля), від 19.04.2019 року придбано у фізичної особи автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, рік виготовлення 2006, VIN НОМЕР_2 , V=2656 куб. см. за ціною 3600 EUR. 
З метою митного оформлення вказаного товару до Харківської митниці ДФС подано митну декларацію №UА 807190/2019/011487 від 01.05.2019 року та документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), із заявленою митною вартістю 3600 EUR.
Декларантом разом з вищевказаною декларацією були надані наступні документи (зазначені у графі 44 вказаної МД): за кодом “0002” сертифікат відповідності від 24.04.2019 року; за кодом “1721” акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/117374 від 12.04.2019 року; за кодом “2800” свідоцтво про тимчасову реєстрацію ТЗ №16687974 від 20.04.2018 року; за кодом “2800” технічний паспорт ТЗ №VQ521832 від 11.04.2011; за кодом “2800” технічний паспорт ТЗ №WES-K-0-056/19-00516 від 25.02.2019; за кодом “4200” договір купівлі-продажу №б/н від 19.04.2019; за кодом “d4207” договір про надання послуг митного брокера №20190420-01 від 20.04.2019; за кодом “m5509” інформація про позитивні види контролю; за кодом “9000” додаткова інформація, довіреність від 14.04.2019; за кодом “9202” платіжна квитанція, що підтверджують сплату митних та інших платежів; за кодом “9802” паспорт фізичної особи.
За результатами перевірки митної декларації та доданих документів, головним державним інспектором Харківської митниці ДФС Карнаух Д.В. складено картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA 807190/2019/01547 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 807000/2019/002077/2 від 02.05.2019 року в якому вказано скориговану вартість в розмірі 6407,00 EUR. (а.с.88 т.1), відповідно до якого митну вартість даного автомобіля скориговано та визначено на підставі статті 64 Митного кодексу України за резервним методом визначення митної вартості згідно інформації з каталогу програмного продукту “Schwacke”  №10417089 від 02.05.2019 року.
Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до Митниці документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а також наявні у позивача документи згідно з частиною третьою цієї статті, тоді як Митниця не довела, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною договору (методом № 1).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Статтею 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі ст. 55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54  цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Отже, обов`язковою передумовою для витребування у декларанта додаткових документів є виявлення розбіжностей у поданих документах, ознаки їх підробки або якщо надані для митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 29 серпня 2019 року у справі № 805/5038/16-а.
Матеріали справи свідчать, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 26.05.2019, причиною для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування слугувала невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем разом із митною декларацією було надано документи, необхідні для митного оформлення:: за кодом “0002” сертифікат відповідності від 24.04.2019 року; за кодом “1721” акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/117374 від 12.04.2019 року; за кодом “2800” свідоцтво про тимчасову реєстрацію ТЗ №16687974 від 20.04.2018 року; за кодом “2800” технічний паспорт ТЗ №VQ521832 від 11.04.2011; за кодом “2800” технічний паспорт ТЗ №WES-K-0-056/19-00516 від 25.02.2019; за кодом “4200” договір купівлі-продажу №б/н від 19.04.2019; за кодом “d4207” договір про надання послуг митного брокера №20190420-01 від 20.04.2019; за кодом “m5509” інформація про позитивні види контролю; за кодом “9000” додаткова інформація, довіреність від 14.04.2019; за кодом “9202” платіжна квитанція, що підтверджують сплату митних та інших платежів; за кодом “9802” паспорт фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України.
Також декларантом надано висновок експерта №9363, складений 07.05.2019 року (а.с.22 т.1), в якому визначено, що ринкова вартість легкового автомобіля HYUNDAI SANTA FE, VIN НОМЕР_2 , що ввозиться на митну територію України, на момент проведення огляду (03.05.2019), складає 108438,24 грн., що складає 3641,80 євро на дату огляду то курсу НБУ.
Судом встановлено, що митну вартість імпортованого транспортного засобу визначено позивачем за основним методом на рівні 3600 Євро.
Водночас, коригування митної вартості товару на рівні 6407,00 Євро було проведено відповідачем згідно ст. 64 Митного кодексу України за резервним методом, а за основу її визначення взято інформацію з каталогу програмного продукту “SCHWACKE” .
Відповідно до ч. 2 ст. 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена за резервним методом, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 “Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. 
На підставі аналізу вищезазначених норм права, з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 55 МК України, суд дійшов висновку, що у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом,  відповідач у рішенні зобов`язаний був зазначити наявну інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом), а  також  докладно зазначити інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.02.2019  по справі № 816/1199/15-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас, рішення про коригування митної вартості не містить жодної докладної інформації, окрім посилання на номер і дату інформації з каталогу програмного продукту SCHWACKE. Відсутнє у спірному рішення про коригування митної вартості товарів і будь-яке порівняння характеристик оцінюваного товару з товаром, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним).  
Відповідач,  визначаючи вартість даного транспортного засобу,  виходив  зі звіту про оцінку по SCHWACKE 333700/29977471 від 02.05.2019 року, (SCHWACKE-Сосіе: №40340457), якою визначено 6406,79 Євро. Проте, офіційного перекладу на українську  мову  з  німецької мови відповідач до суду  не надав, відтак, вказана роздруківка не є  належним та допустимим доказом в розумінні  ст. 74 КАС України та не може  бути взята  судом  до уваги при  прийняття рішення.
Враховуючи  викладене, суд дійшов висновку про протиправність коригування вартості транспортного засобу позивача на рівні 6406,69 Євро на підставі відомостей про ціну товару з програмного комплексу SCHWACKE.
Як вбачається з листа від 27.03.2020 року №08-3/15-02/8.19/3210 (а.с.39 т.2) Державна митна служба України, опрацювавши ухвалу Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/7321/19 від 10.03.2020 року, надіслану листом від 11.03.2020 № 520/7321/19/11457/2020 (вх. Держмитслужби № 8870/8.19 від 17.03.2020), повідомила, що за даними електронних копій митних декларацій, які знаходяться у базі даних ЄАІС Держмитслужби, вартість легкових автомобілів марки HYUNDAI, модель SANTA FE, об`єм двигуна 2 656 см3, 2006 року виготовлення, оформлених за період 01.01.2017 - 02.05.2019 (на дату винесення рішення про коригування митної вартості №UА807000/2019/002076/2 від 02.05.2019) становить: мінімальна - 2 166 $, середня - 4 193 $, максимальна - 7 136 $ за одиницю.
Пошук та підготовка інформації здійснювались за оформленими за період з 01.01.2017 по 02.05.2019 у митному режимі “ІМ40” з особливістю переміщення “ZZ” товарами, які класифікуються згідно з УКТЗЕД у товарній підкатегорії 8703239033, шляхом контекстного пошуку у графі 31 МД (опис товару) даних, що відповідають “HYUNDAI”, “SANTA FE”, “об`єм двигуна 2 656 см3”, “ 2006 рік виготовлення”. При підготовці інформації не враховано технічний стан вживаних транспортних засобів, наявність пошкоджень. Вартість транспортних засобів, бувших у використанні, є розрахунковою величиною і при її визначенні враховується вплив цілої низки факторів, зокрема характеристики конкретного товару (марка, модель, комплектація (наявність / відсутність додаткового обладнання), технічний стан, наявність пошкоджень, рік випуску, модельний рік), виробник, умови поставки та оплати цього товару, інші складові, які впливають на вартість ТЗ. Інформація, вказана у графі 31 МД (опис товару), не відображає реального технічного стану вживаного автомобіля, що впливає на його вартість.
Таким чином, колегія суддів вважає, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі необхідні документи, що передбачені ч. 2 ст.53 Митного кодексу України, які за своїм змістом не суперечать один одному і не містять жодних розбіжностей, а митним органом не доведено обставин, які б давали підстави для сумнівів щодо достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною вказаною у договорі. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2018 по справі № 803/1112/17 (№К/9901/1233/17), ненадання додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, знову ж таки якщо подані декларантом документи, відповідно до частини другої статті 53 МК України, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості товару та не містять розбіжностей. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення про коригування митної вартості не відповідає вимогам законодавства (п. 4. ч. 2 ст. 55 МК України) щодо обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Щодо вказаних обставин Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 року по справі №816/1199/15-а визначив, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominenv. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Також Верховний Суд  визначив, що  серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до  ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2019/002076/2 від 02.05.2019.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року по справі № 520/7321/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено  08.10.2020 року