ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2020 року                                                                                      Справа № 906/955/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя                   Гудак А.В.,
суддя                                         Бучинська Г.Б.,
суддя                                         Олексюк Г.Є.
без повідомлення учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на  рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року в частині задоволення позовних вимог у справі №906/955/20 (суддя Сікорська Н.А., м. Житомир, повний текст складено 09.10.2020)
за позовом  Приватного акціонерного товариства "Кордон Авіа Сервіс"
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся"
про  стягнення 196 549,09 грн.

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.
1. Приватне акціонерне товариство   "Кордон Авіа   Сервіс" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства   з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся"   про стягнення 168120,00 грн. заборгованості за товар, 24881,76 грн.  пені, 3547,33 грн. інфляційних   та 12948,24 грн. судових витрат.
2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.10.20 року у справі №906/955/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на користь Приватного акціонерного товариства "Кордон Авіа  Сервіс" 168120,00 грн. заборгованості; 10923,21 грн. пені; 3547,33 грн. інфляційних; 2738,86 грн. судового збору; 9289,82 грн. витрат на правничу допомогу. В решті позову відмовлено. 
3. Рішення господарського суду мотивоване тим, що наявність заборгованості у вказаному розмірі відповідач не заперечує та визнає у відзиві на позовну заяву, що його заборгованість перед позивачем становить 168120,00 грн. Отже, судом першої інстанції встановлено факт неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати отриманої продукції в повному обсязі, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 168120,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач нарахував до стягнення з відповідача 3547,33 грн. інфляційних втрат за період березень-червень 2020 року на суму заборгованості 168120,00 грн.
4. Перевіривши вказаний розрахунок, судом першої інстанції встановлено, що позивачем невірно враховано індекс інфляції в червні 2020 року 100,3, тоді як згідно відомостей, опублікованих на сайті газети КМ України "Урядовий кур`єр" (https://ukurier.gov.ua/uk/articles/category/indeks-inflyaciyi/) індекс інфляції за червень 2020 року становить 100,2. З огляду на викладене, розмір інфляційних втрат за вказаний період становить 3555,81 грн. Однак, оскільки позивач заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі меншому ніж є правомірним, що є його правом, вимога про стягнення з відповідача інфляційних підлягає задоволенню в сумі 3547,33 грн. З розрахунку позивача вбачається, що пеню ним нараховано за період з 07.03.2020 року по 01.08.2020 року в сумі 24881,76 грн. Вказаний розрахунок здійснено, виходячи з розміру пені 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України та суперечить приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Враховуючи встановлені вище обставини, суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга:Закон" із врахуванням вихідних даних позивача. 
5. За розрахунком суду першої інстанції, пеня за несвоєчасно проведені розрахунки у період з 07.03.2020 року по 01.08.2020 року становить 10923,21 грн. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 10923,21 грн. З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 182590,54 грн., з яких: 168120,00 грн. - основний борг;   3547,33 грн. - інфляційні; 10923,21 грн. - пеня. В частині стягнення пені в сумі 13958,55 грн. (24881,76 грн. - 10923,21 грн.) суд першої інстанції відмовив за безпідставністю.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
6. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Житомирської області по справі № 906/955/20 від 02.10.2020 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині задоволених вимог.
7. Вважає, що з рішення суду першої інстанції вбачається, що місцевим господарським судом не надано оцінки позиції відповідача, а саме щодо відсутності підстав стягнення з відповідача штрафних санкції (пеня, три відсотка річних та інфляційного збільшення від суми боргу). Суд першої інстанції не надав належної оцінки позиції відповідача щодо стягнення штрафних санкцій, що свідчить про відсутність всебічного розгляду судової справи та неповноти рішення суду першої інстанції. Суд першої інстанції не дослідив розрахунок відповідача щодо розмір штрафних санкції. Так, у відзиві відповідач надав власний розрахунок санкції в частині стягнення пені та інфляційних витрат, а саме: 1. Пеня 168120,00 грн. х0,1:100%:365х 148 =6 816,92 грн. 2. Інфляційні втрати = 2525.75 грн. Тобто, суд першої інстанції помилково визначив розмір пені - 10923,21 грн. та інфляційних витрат на суму -3547,33 грн.
8. Також, скаржник заперечує щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9289,82 грн. Вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною та необґрунтованою, крім цього зазначає, що відповідач не заперечує щодо наявності боргу на користь позивача, тобто визнав частково позовні вимоги до початку розгляду судової справи по суті.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.
9. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року в частині задоволення позовних вимог у справі 906/955/20 та розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.20 р. в частині задоволення позовних вимог у справі 906/955/20 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.
10. 27 листопада 2020 року на адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Кордон Авіа Сервіс" надійшов відзив в якому просить суд залишити без змін рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року у справі №906/955/20, а апеляційну скаргу ТОВ «Аріадна-Полісся» без задоволення.
11. Відповідно до  статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.
12. Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся"  варто залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.20 року в частині задоволення позовних вимог у справі 906/955/20, підлягає зміні, виходячи з наступного.
13. Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Кордон Авіа Сервіс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" (замовник) було укладено договір №25/12-19, згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити продукцію, а замовник забезпечити приймання та оплату продукції в асортименті, в кількості, у строки (терміни) і за цінами згідно з положеннями цього договору та нижче приведеною специфікацією (а.с.11-12).
14. Всього вартість продукції з доставкою з ПДВ: 336240,00 грн.
15. Відповідно до п.2.3 договору приймання продукції за кількістю та якістю оформлюється накладною, яка підписується представниками постачальника і замовника при прийманні продукції. Належним чином оформлена накладна є підтвердженням приймання продукції.
16. Згідно п.3.1. договору загальна вартість продукції, що підлягає поставці та оплаті за цим Договором становить 336240,00 грн. 00 коп. у тому числі ПДВ 20% - 56040,00 грн.
17. Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що замовник здійснює попередню оплату продукції у розмірі 50% її вартості протягом 3 календарних днів від дня підписання договору обома сторонами. Остаточний розрахунок за продукцію здійснюється після її фактичного отримання замовником на підставі належним чином оформлених накладних постачальника протягом 3 календарних днів.
18. Відповідно до п.7.1 договору за порушення строків оплати продукції замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.
19. Як передбачено пунктом 10.1, договір діє з дати набрання ним чинності до 31 березня 2020 року, а в частині виконання постачальником та замовником зобов`язань за цим договором - до повного їх виконання.
20. З платіжного доручення №508 від 27.12.2019 року вбачається, що відповідач здійснив попередню оплату продукції в розмірі 168120,00 грн. (а.с.13).
21. Приватне акціонерне товариство "Кордон Авіа Сервіс", на виконання умов договору, поставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" продукцію на загальну суму 336240,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №3 від 11.02.2020 року, №23 від 02.03.2020 року, підписаними представниками обох сторін та проставленими на них печатками (а.с.14, 15).
22. Відповідач остаточні розрахунки за отриману продукцію не провів, у зв`язку з чим позивач надсилав йому листи №64/03-20 від 12.03.2020р., №85/04-20 від 08.04.2020р. з проханням погасити існуючу заборгованість (а.с.16, 17).
23. Відповідач відповіді на листи не надав, заборгованість в сумі 168120,00 грн. не сплатив, що стало підставою звернення позивача до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 168120,00 грн. боргу, 24881,76 грн. пені за період з 07.03.2020 року по 01.08.2020 року, 3547,33 грн. інфляційних за період березень-червень 2020 року.
24. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.10.20 року у справі №906/955/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на користь Приватного акціонерного товариства "Кордон Авіа  Сервіс" 168120,00 грн. заборгованості; 10923,21 грн. пені; 3547,33 грн. інфляційних; 2738,86 грн. судового збору; 9289,82 грн. витрат на правничу допомогу. В решті позову відмовлено. 
25. Як вбачається з  апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" оскаржує  рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.20 року в частині задоволення позовних вимог. В решті рішення позивачем не оскаржується.
26. Отже, рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.20 року у справі №906/955/20, з урахуванням вимог  ст.269 Господарського процесуального кодексу України  переглядається лише в оскаржуваній частині, а саме в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на користь Приватного акціонерного товариства "Кордон Авіа  Сервіс" 168120,00 грн. заборгованості; 10923,21 грн. пені; 3547,33 грн. інфляційних; 2738,86 грн. судового збору; 9289,82 грн. витрат на правничу допомогу .
27. За приписами пункту 1 частини другою  статті 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
28. За змістом  статті 627 Цивільного кодексу України  відповідно до  статті 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
29. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша  статті 628 Цивільного кодексу України).
30. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
31. Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки.
32. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 712 ЦК України).
33. Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
34. Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
35. В силу  приписів статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
36. Відповідно до приписів ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
37. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
38. Факт належного виконання зобов`язань з боку позивача щодо поставки продукції за договором №25/12-19 від 23.12.2019р. на загальну суму 336240,00 грн. підтверджується накладними №3 від 11.02.2020р., №23 від 02.03.2020р., які підписані представниками обох сторін та завірені їх печатками. Тобто, факт виконання позивачем свого зобов`язання щодо оплати товару вказує на необхідність виконання відповідачем обов`язку щодо повної оплати отриманої продукції.
39. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
40. Як зазначалося вище, пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що замовник здійснює попередню оплату продукції у розмірі 50% її вартості протягом 3 календарних днів від дня підписання договору обома сторонами. Остаточний розрахунок за продукцію здійснюється після її фактичного отримання замовником на підставі належним чином оформлених накладних постачальника протягом 3 календарних днів.
41. Відповідач сплатив  попередню оплату за продукцію в сумі 168120,00 грн. (копія платіжного доручення №508 від 27.12.2019 року на а.с.13).
42. Таким   чином,    у    відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 168120,00 грн. 
43. Наявність заборгованості у вказаному розмірі відповідач не заперечує та визнає у відзиві на позовну заяву, що його заборгованість перед позивачем становить 168120,00 грн.(а.с.47-49).
44. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки встановлено факт неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати отриманої продукції в повному обсязі, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 168120,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
45. За частиною першою  статті 612 Цивільного кодексу України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
46. Згідно з частиною другою  статті 625 Цивільного кодексу України  в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
47. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
48. За розрахунком позивача інфляційні втрати за невчасну сплату заборгованості за поставлену продукцію в сумі 168120,00 грн., нараховано відповідачу за період березень-червень 2020 року  3547,33 грн. інфляційних втрат(а.с. 2).
49. Перевіривши вказаний розрахунок, судом першої інстанції встановлено, що позивачем невірно враховано індекс інфляції в червні 2020 року, що становить 100,3%, тоді як згідно відомостей, опублікованих на сайті газети Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр" (https://ukurier.gov.ua/uk/articles/category/indeks-inflyaciyi/) індекс інфляції за червень 2020 року становить 100,2% та дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат за березень-червень 2020 року становить 3555,81 грн. Однак, оскільки позивач заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі меншому ніж є правомірним, що є його правом, вимога про стягнення з відповідача інфляційних підлягає задоволенню в сумі 3547,33 грн.
50. В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що 26.06.2020 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 було прийнято постанову, у якій об`єднана палата дійшла висновку що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2  ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.
51. Судом також зазначено, що  статтею 625 Цивільного кодексу України  передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.
52. Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.
53. Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду в постанові від 26.06.2020 року у справі №905/21/19 роз`яснено, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу "і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:
"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",
де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).
54. При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
55. У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.
56. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.
57. Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за  статтею 625 ЦК України  з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.
58. Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
59. Таким чином, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 відступила від висновків касаційного суду у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13 (№ в ЄДРСР  82068158) та від постанови Верховного Суду від 14.01.2020 по справі № 924/532/19 (№ в ЄДРСР  86998951) про можливість розрахунку інфляційних збитків за поточний період без урахування інфляційної складової основного боргу за попередній місяць, оскільки це порушує принципи індексації доходів населення, визначені  Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003  та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженого  наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007, з дотриманням певної математичної послідовності розрахунку, закладеної у цих нормативних актах.
60. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період березень-червень 2020 року  3547,33 грн. інфляційних втрат. Суд першої інстанції не погодився з розрахунком інфляційних втрат, які були надані позивачем до позовної заяви та, здійснивши власний розрахунок інфляційних встановив, що за вказаний період розмір інфляційних становить 3555,81 грн. Однак, оскільки позивач заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі меншому ніж є, що є його правом, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача інфляційних підлягає задоволенню в сумі 3547,33 грн.
61. Разом з тим, колегію суддів здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат за період березень-червень 2020 року на суму заборгованості 168120,00 грн., враховуючи наступне.
62. Так, враховуючи висновки  об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19,  судом апеляційної інстанції здійснено власний розрахунок інфляційних   втрат     заявлених позивачем за березень-червень 2020 року на загальну суму 3555,81 грн., а саме:
168120,00 грн. сума заборгованості Х індекс інфляції за перший розрахунковий місяць такого періоду - 100,8% : 100 = 1,00800000 - 168120,00 грн. сума заборгованості = 1344,96 грн. +168120,00 грн. = 169464,96 грн. залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду.
169464,96 грн. залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду Х перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу (100,8% : 100) х (100,3% : 100) х (100,2% : 100) = 1,01304605 - 169464,96 = 2210,85 грн. + 169464,96  грн.= 171675,81 грн. результат остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою.
63. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду. Тобто, 171675,81 грн. - 168120,00 грн. = 3555,81 грн. 
64. Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір інфляційних втрат за березень-червень 2020 року на суму заборгованості 168120,00 грн. становить 3555,81 грн. Водночас, оскільки суд, приймаючи рішення не може виходити за межі позовних вимог, колегія суддів погоджується, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних за вищевказаний період підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі - 3547,33 грн.
65. Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України   встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
66. Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. 
67. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
68. Приписами ч.6 ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
69. Умовами п.7.1 Договору сторони погодили, що за порушення строків оплати продукції замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.
70. З розрахунку позивача вбачається, що пеню ним нараховано за період з 07.03.2020 року по 01.08.2020 року в сумі 24881,76 грн. (а.с.2). 
71. Згідно з преамбулою Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.
72. Отже, виходячи з преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Тобто, норми зазначеного Закону застосовуються саме тоді, коли сторони у договорі передбачили за порушення грошових зобов`язань сплату пені у розмірі,  що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України,  яка діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому, розмір пені у таких правовідносинах обчислюється від суми простроченого платежу - невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.
73. Аналізуючи вищевказаний розрахунок пені, колегією суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок, здійснений виходячи з розміру пені 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України та суперечить приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".
74. Водночас, судом першої інстанції здійснено власний розрахунок пені за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга:Закон" із врахуванням вихідних даних позивача. За розрахунком  суду  першої   інстанції пеня за несвоєчасно проведені розрахунки у період з 07.03.2020 року по 01.08.2020 року становить 10923,21 грн. 
75. З метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду обставин справи, колегією суддів перевірено правильність здійсненого позивачем та судом першої інстанції розміру пені у період з 07.03.2020 року по 01.08.2020 року, а саме:
76. Розрахунок суми пені здійснюється за формулою:
Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де
С - сума заборгованості за період,
2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення,
Д - кількість днів прострочення.
366 - кількість днів у 2020 році
Період   (07/03/2020 - 01/08/2020)
Період розрахунку	Кількість днів у періоді	Сума	
07.03.2020 - 12.03.2020  : 11,00 (облікова ставка НБУ) 168  120,00 (Сума боргу) x (2 x 11,00 :  366  ) x 6 днів (прострочення) : 100	6	606,33 грн.	
13.03.2020 - 23.04.2020  : 10,00 (облікова ставка НБУ) 168  120,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 :  366  ) x 42 днів (прострочення) : 100	42	3  858,49 грн.	
24.04.2020 - 11.06.2020  : 8,00 (облікова ставка НБУ) 168  120,00 (Сума боргу) x (2 x 8,00 :  366  ) x 49 днів (прострочення) : 100	49	3  601,26 грн.	
12.06.2020 - 01.08.2020  : 6,00 (облікова ставка НБУ) 168  120,00 (Сума боргу) x (2 x 6,00 :  366  ) x 51 днів (прострочення) : 100	51	2  811,19 грн.	
Всього штрафних санкцій за період:	 	10  877,27 грн.	
  
77. Отже,   судом    апеляційної   інстанції  встановлено, що розмір пені за  період з 07.03.2020 року по 01.08.2020 року становить:  -  10  877,27 грн.
78. Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що розмір пені за визначений позивачем період з 07.03.2020 року по 01.08.2020 року становлять 10  877,27 грн., а не 10923,21  грн..,  як  встановлено судом першої інстанції. А тому, у стягненні пені в розмірі 14004,49 грн. (24881,76 грн. - 10  877,27 грн. = 14004,49 грн.) слід відмовити, в зв`язку з безпідставністю.
79. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що  в  цій частині відповідно до ч.4  ст. 277 Господарського процесуального кодексу України  рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року у справі №906/955/20  підлягає відповідній зміні.
80. Поряд з цим, колегія суддів відхиляє посилання відповідача про відсутність підстав стягнення з відповідача пені та інфляційних втрат з підстав визнання відповідачем суми основного боргу та те що, період виконання господарських зобов`язань відповідачем фактично співпав в період запровадження на території України карантину, що у свою чергу призвело до відсутності коштів у відповідача для вчасних розрахунків з постачальниками, в тому числі і з позивачем, враховуючи наступне.
81. Згідно ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
82. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
83. 17 березня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким частину другу  статті 14-1  Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", якою встановлено перелік форс-мажорних обставин в Україні після слів "введення комендантської години" доповнено словами "карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України". 
84. Отже, доповнення про карантин надає можливість сторонам господарських договорів застосовувати положення законодавства та договорів про форс-мажорні обставини для звільнення їх від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань, яке пов`язане з тимчасовими обмеженнями у пересуванні, перевезенні, здійсненні господарської діяльності, а також іншими заборонами та обмеженнями, що встановлюються на державному та місцевих рівнях для запобігання розповсюдженню коронавірусу (COVID-19) в Україні
85. Водночас, колегія суддів відзначає, що сторони договору автоматично не звільняються від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань на підставі доповнення про карантин. У кожному конкретному випадку сторона, яка потрапила під дію форс-мажорних обставин, повинна довести причинно-наслідковий зв`язок між карантином і своєю неможливістю виконати договірне зобов`язання (тобто, сторона, яка потрапила під дію форс-мажорних обставин, повинна довести, що карантин став причиною невиконання зобов`язання).
86. Сторона, яка потрапила під дію форс-мажорних обставин, повинна повідомити контрагента про виникнення форс-мажорних обставин одразу після того, як такій стороні стало відомо про ці обставини, вимагаючи звільнення від відповідальності і надаючи, по можливості, докази існування таких обставин і впливу таких обставин на можливість цієї сторони виконати договірне зобов`язання. Договір може встановлювати конкретні строки, в межах яких таке повідомлення має бути направлене. Ненаправлення такого повідомлення, так само як і ненаправлення такого повідомлення в межах визначеного строку, можуть унеможливити звільнення сторони від відповідальності на підставі положень про форс-мажорні обставини.
87. Так, розділом 8 договору №25/12-19 від 23.12.2019 року сторони передбачили обставини непереборної сили, а саме: сторони  звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань, що випливають з даного договору, якщо це невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин)(п. 8.1. договору).
88. Під форс-мажорними обставинами розуміються зовнішні та надзвичайні обставини (стихійні лиха, пожеж, повені, землетруси, воєнні дії, масові заворушення, страйки, аварії на автотранспорті, диверсії блокади, розпорядження державних органів) або інших обставин, що не залежать від волі сторін, за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на виконання умов цього договору, та їх неможливо було передбачити на момент укладення договору(п.8.2 договору).
89. Згідно п.8.3 договору, сторона, яка через зазначені у п.8.1-8.2 обставини, не може в повному обсязі виконувати свої зобов`язання по даному договору, повинна в термін не більш 7 (семи) днів письмово повідомити про це іншу сторону, а в термін 10 (десяти) днів надати відповідні підтверджуючі документи. Несвоєчасне (пізніше 7 днів) повідомлення про існування обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатися на них для виправлення.
90. Сторони домовилися, що достатнім доказом існування обставин форс-мажор, є довідки компетентних органів влади або Торговельно-Промислової Палати України(п.8.5 договору).
91. Згідно ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгові-промислові палати в України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
92. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем  не надано суду доказів направлення позивачу повідомлення щодо існування обставин форс-мажор, які підтверджуються відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України, в силу положень договору №25/12-19 від 23.12.2019 року та приписів Закону України «Про торгові-промислові палати в України».
93. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не може бути звільнений  в даному випадку від цивільно-правової відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язання (від обов`язку сплатити позивачу пеню і інфляційні втрати).
94. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в сумі  10000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.
95. Відповідно до пункту 4 статті 1, частин 4, 5 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі за текстом - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
96. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону).
97. Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
98. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини 3 статті 30 Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
99. Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи  витрати на професійну правничу допомогу  адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір  витрат на професійну правничу допомогу  адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру  витрат на професійну правничу допомогу  з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
100. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір  витрат на професійну правничу допомогу  адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
101. Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу у суді першої інстанції заявником надано такі документи: 
копію    договору  про  надання  професійної правничої (адвокатської) допомоги від 20.07.2020 р., укладений між адвокатом Краковним Ігорем Володимировичем та ПАТ "Кордон Авіа   Сервіс" (а.с.9); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3187 від 31.01.2008р. (а.с.10), копію платіжного доручення №2695 від 30.07.2020р. про сплату 10000,00 грн. адвокату Краковному І.В. (а.с.18).
102. В позовній заяві міститься детальний (попередній) опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на загальну суму 10000,00 грн. Так, вартість послуги, ознайомлення з матеріалами справи (документами позивача) становить 2000,00 грн.; підготовки позовної заяви та направлення її стороні відповідача та до суду становить 5000,00 грн.; представлення інтересів позивача в суді (без обмеження кількості засідань) становить 3000,00 грн. 
103. 24 вересня 2020 року на адресу Господарського суду Житомирської області надійшов відзив (а.с. 47-49) в якому відповідач заперечував щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та звернув увагу на те, що сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною та необґрунтованою, крім цього позивач просить стягнути 3000,00 грн. за представництва в суді, але представник позивача був відсутній на судовому засіданні.
104. Однак,    як   вбачається з матеріалів справи, в протоколі судового засідання від 02.10.2020 року зазначено, що адвокат Краковний І.В. в якості представника позивача приймав участь в судовому засіданні(а.с. 53-54).
105. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц навела висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
106. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis   рішення    ЄСПЛ   у     справі "East/West Alliance Limited"    проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
107. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про необґрунтованість чи неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач суду не надав.
108. З доданих документів вбачається, що понесені і погоджені, у відповідності до умов Договору про надання професійної правничої (адвокатської) допомоги від 20.07.2018, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00  грн,  з урахуванням положень  абзацу 2 пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України, є підтвердженими належними доказами.  Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
109. Проаналізувавши зміст вищевказаних доказів, наданих позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, суд вважає, що надані адвокатом послуги цілком відповідають критеріям реальності, розумності їх розміру та такими, що підтверджуються матеріалами справи.
110. З врахуванням вищевказаного та приймаючи до уваги, що позов ПАТ "Кордон Авіа   Сервіс" задоволено частково, витрати позивача на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача витрати останнього на правничу допомогу в розмірі 9287,48 грн.
111. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року у справі №906/955/20 необхідно змінити в частині стягнення пені, виклавши пункт 2 резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на користь Приватного акціонерного товариства "Кордон Авіа  Сервіс" - 168120,00 грн. заборгованості; 10  877,27 грн. пені; 3547,33 грн. інфляційних;  2738,17 грн. судового збору; 9287,48 грн.  витрат на правничу допомогу».  В   іншій    частині    рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року у справі №906/955/20 залишити без змін.
112. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року у справі №906/955/20 з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
113. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку  ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями   129,  269,  270,  273,  275,  276, 277,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на  рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року в частині задоволення позовних вимог у справі №906/955/20 залишити без задоволення. 
2.  Рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року у справі №906/955/20 змінити в частині стягнення пені, виклавши пункт 2 резолютивної частини в наступній редакції: 
« 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" ( 10001, м. Житомир, вул. Київська, 79, код ЄДРПОУ 40258463)
на користь Приватного акціонерного товариства "Кордон Авіа  Севіс" (02121, м. Київ, Харківське шосе,201/203, код ЄДРПОУ 32070105)
- 168120,00 грн. заборгованості; 
- 10  877,27 грн. пені; 
- 3547,33 грн. інфляційних;  
- 2738,17 грн. судового збору; 
- 9287,48 грн.  витрат на правничу допомогу». 
В іншій частині рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 року у справі №906/955/20 залишити без змін.
3.  Справу №906/955/20 повернути  Господарському суду Житомирської області.
4.  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою  2  розділуГосподарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "21" грудня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Гудак А.В.

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.