ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року	Львів	Справа № 607/790/20 пров. № А/857/7779/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І.,
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 02 червня 2020 року (суддя Мартиць О.І., ухвалене в місті Тернополі о 16:19, повний текст складено 19.06.2020) у справі № 607/790/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України   про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                           ВСТАНОВИВ:

В січні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України про визнання рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене у протоколі засідання комісії від 14 червня 2019 року №76 стосовно відмови ОСОБА_1 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не чинним. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі трьохсоткратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, як інваліду другої групи на час встановлення інвалідності, яка настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII та "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі/смерті/інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні/або перевірочні/та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби на підставі Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975. Вказує, що при вирішенні його заяви та при винесенні рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене у протоколі засідання комісії від 14 червня 2019 року №76 не було враховано всі обставини та факти, та безпідставно відмовлено в призначенні допомоги. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду  від 02 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.  
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх фактичних обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 02 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.  
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у витягу з протоколу №234 від 23 березня 2016 року засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, у колишнього військовослужбовця, зокрема зазначено, що поранення, контузія так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Вказує, що надавши ОСОБА_1 довідку про те, що він учасник бойових дій відповідач визнав,  що позивач безпосередньо брав участь у бойових діях.
Відповідач відзиву на апеляйну скаргу не подав.
Апелянт та його представник в судовому засіданні підтримли вимоги апеляційної скарги, просили скасувати оскаржуване рішення  та прийняти нове яким задовольнити  позов.
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, вважав їх необґрунтованими та просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.    
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга підлягає до задоволення з наступних  підстав.
Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, та з 03.03.1970 по 30.06.1971 брав участь у бойових діях в Об`єднаній Арабській Республіці і має право на пільги. 
Вказана інформація підтверджується військовим квитком НОМЕР_1 , довідкою №46 від 03.03.2016, виданою Тернопільським об`єднаним міським військовим комісаріатом, довідкою з центрального архіву Міністерства оборони СРСР від 13.03.1991 №2/472099.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0621366 позивачу 25.05.2016 встановлена ІІ група інвалідності внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. 
Окрім того, згідно витягу з протоколу №234 від 23 березня 2016 року засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, у колишнього військовослужбовця поранення (1970 року) ОСОБА_1 підтверджене висновком спеціаліста №391 від 12.03.2016 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи: множинні вогнепальні осколкові поранення в голову (контузія) з наявністю зміцнілих шкірних рубців в місцях поранення: в лобовій ділянці в 6 см вище проекції надбрівної дуги та в 1 см вправо від середньої лінії 1 рубець розміром 2,7х0,25 см, в правій надбрівній ділянці в 2 см від середньої лінії 1 рубець розміром 1,0х0,2 см. 
Також даним протоколом зроблено висновок про те, що поранення, контузія так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/10244/17 зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 та додані документи до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та прийняти відповідне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з  витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 червня 2019 року №76 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
ОСОБА_1 не погоджуючись з таким рішенням Міністерства оборони України, звернувся в суд з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що оскаржуване рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум викладене у протоколі засідання комісії від 14 червня 2019 року №76 прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.
Колегія суддів апеляційного суду з приводу такого висновку  суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).
Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII), у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 41 Закону №2232-ХІІ визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.
Так, пунктом 4 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до статті 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: 
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" затвердив Порядок №975.
Пунктом 11 Порядку №975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону №2011-XII.
Подання зазначених у пункті 11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону №2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
Разом з тим Порядок №975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що як видно з витягу з протоколу №234 від 23 березня 2016 року засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, у колишнього військовослужбовця, зокрема зазначено, що "Поранення, контузія так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії".
Таким чином колегія суддів вважає, що надані позивачем документи, зокрема витяг з протоколу №234 від 23 березня 2016 року, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва) містять всі відомості про обставини поранення ОСОБА_1 , тобто поранення він отримав коли виконував  обов`язок військової служби в країні де велись бойові дії .
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу  оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З врахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідачем, в  силу вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не доведено правомірності прийнятого оскаржуваного рішення комісією Міністерства оборони України, оскільки  не вказано, який саме конкретний документ, в даній спірній ситуації може  підтвердити причини та обставини за яких в 1970р. (майже 50 років тому) виконуючи обов`язок військової служби в країні де велись бойові дії, отримав поранення, контузію ОСОБА_1 .
Згідно з ст.317 КАС України     підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судом інстанції неповно  з`ясовано обставин справи, що мають значення для справи,  через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню та слід прийняти нове, яким позов задовольнити .

Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 02 червня 2020 року в справі № 607/790/20  скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. 
Визнати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене у протоколі засідання комісії від 14 червня 2019 року №76 стосовно відмови ОСОБА_1 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, протиправним. 
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі трьохсоткратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, як інваліду другої групи на час встановлення інвалідності, яка настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII та "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі/смерті/інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні/або перевірочні/та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 19.11.2020