ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 грудня 2020 року           справа №200/14334/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Ястребової Л.В., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року (повне судове рішення складено 17 липня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/14334/19-а (суддя в І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

                                                УСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Фонд) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом (депозитом), стягнення коштів у розмірі 188 820,66 грн. за вкладом, які було внесено за договором банківського вкладу № 42495 від 28 червня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ» (далі - ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»).
В обґрунтування позову зазначив, що 28.06.2014 між ним та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42495, відповідно до якого Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 185 500,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 01.08.2014 та зобов`язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, встановленому п.1.2 Договору. 28.06.2014 відповідно до платіжного доручення TR.56799.5.341 на вкладний рахунок позивача зараховано грошові кошти у розмірі 185 500,00 грн. 
Згідно постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 № 491 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»», останній віднесено до категорії неплатоспроможних.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13.11.2014 № 119 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.2014 та призначено Гончарова С.І. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» строком на 1 рік з 13.11.2014 по 12.11.2015.
Уповноважена особа Фонду у листі від 03.12.2014 № 001/526 повідомила, що договір банківського вкладу № 42476 від 27.06.2014, укладений між позивачем та «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог ст. 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі – Закон № 4452-VI) та ст. 228 Цивільного кодексу України.
09.11.2017 постановою Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/3605/15 визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженого особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. про визнання договору банківського владу №42495 від 28.06.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене листом № 001/534 від 03.12.2014.
До теперішнього часу Фондом не була здійснена виплата гарантованих вкладів.
За наведених підстав, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року позовні вимоги задоволені.
Визнано протиправною бездіяльність Фонду щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42495 від 28.06.2014.
Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 188 820,66 грн. за договором банківського вкладу № 42495 від 28.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ».
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що підставою виникнення пропозицій щодо призупинення виплат вкладникам ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» є постанова Київської місцевої прокуратури № 6 від 21.03.2018 «Про визнання речовим доказом» у кримінальному провадженні № 42018101060000066, внесеного 06.03.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 Кримінального кодексу України, про визнання речовими доказами грошових коштів у розмірі гарантованих сум відшкодування фізичним особам, які підлягають виплаті за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до сум, які перебували на рахунках фізичних осіб у ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ», згідно з переліком.
Крім того, постановою Правління НБУ від 15.07.2014 № 410/БТ ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» віднесений до категорії проблемних із збільшенням обмежень в діяльності (у т.ч. зупинено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом). Банком здійснено операції в частині перерахування коштів з відкритих в Банку поточних рахунків юридичних осіб на поточні рахунки фізичних осіб з призначенням платежів «надання фінансової допомоги» та «надання поворотної фінансової допомоги», а в подальшому з поточних рахунків фізичних осіб перераховано на депозитні рахунки інших фізичних осіб.
Також здійснювалося залучення коштів на рахунки фізичних осіб через касу Банку, при цьому значна частина перерахувань та залучення коштів на рахунки фізичних осіб проведено у не робочий час, а також мали місце випадки, коли дата проведення операції передує даті створення платіжного документа.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
28.06.2014 між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 був укладений договір № 42495 банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР», відповідно до умов якого Банк  приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти у розмірі 185 500,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 01.08.2014 та зобов`язується сплачувати проценти за його користування у розмірі, встановленому у п.1.2 договору.
Відповідно до п. 1.3 договору датою внесення грошових коштів Вкладником є дата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок в Банку № НОМЕР_1 .
Відповідно до підпунктів 2.1.2, 2.1.3 пункту 2.1 договору Банк зобов`язується при настанні дати повернення вкладу, при зверненні вкладника до банку за отриманням вкладу або в день розірвання цього договору, повернути Вкладнику суму вкладу та нараховані в порядку, встановленому п.2.1.4 цього договору, але не сплачені проценти, шляхом передбаченим чинним законодавством України (готівкою перерахування на інший рахунок Вкладника за письмовим розпорядженням вкладника тощо) (а.с.10-12).
З платіжного доручення TR.56799.5.341 від 28.06.2014 слідує, що на вкладний рахунок позивача зараховано грошові кошти у розмірі 185 500,00 грн. (а.с.13).
Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2014 № 491 ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 14.08.2014 № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків – Гончарова С.І.
Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 № 717 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати «Комерційний банк «Український фінансовий світ».
Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13.11.2014 № 119 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.2014 та призначено Гончарова С.І. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» строком на 1 рік з 13.11.2014 по 12.11.2015.
Уповноважена особа Фонду у листі від 03.12.2014 № 001/526 повідомила, що договір банківського вкладу № 42476 від 27.06.2014, укладений між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог ст. 38 Закону № 4452-VI та ст. 228 Цивільного кодексу України.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі № 826/3605/15 визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І.  про визнання договору банківського вкладу № 42495 від 28 червня 2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» нікчемним, оформлене листом № 001/534 від 03 грудня 2014 року (а.с.14-23).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
29.11.2017 позивач звертався до Фонду із заявами про виплату суми відшкодування за вкладом в ПАТ «ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»
04.01.2018 року Фонд повідомив позивача, що у зв`язку з досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 12014100040017478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, виплата коштів можлива лише після прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні (а.с.26).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2019 по справі № 757/21167/19-к в рамках кримінального провадження № 42017101060000117 від 12.06.2017 накладено арешт на грошові кошти та рахунки фізичних осіб, вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», зокрема на грошові кошти у розмірі 188 820,66 грн. та рахунок ОСОБА_1 (а.с.27-34).
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24.01.2020 по справі № 759/19765/19 арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2019 на грошові кошти та рахунки фізичних осіб, вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» - скасовано. Ухвала набула законної сили (а.с.90-92).
Незгода позивача із невиплатою тривалий час, на його користь, гарантованої суми відшкодування, зумовила звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема,  Законом № 4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Пунктами 3 та 4 частини 1 статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;
вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною 1 статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Судами встановлено, що на банківському рахунку позивача, відкритому відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 28.06.2014 № 42495 знаходилась сума за вкладом у розмірі 188 820,66 грн. з урахуванням відсотків.
Незважаючи на звернення позивача до Фонду із заявами про виплату гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором «Планер» № 42495 від 28.06.2014, відповідачем в порушення вимог вищенаведених норм допущено протиправну бездіяльність, яка призвела до того, що кошти у сумі 188 820,66 грн. позивачем не отримано.
Посилання представника відповідача на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2019 про накладення арешту на грошові кошти позивача, як на доказ правомірності не проведення виплат позивачеві, місцевий суд правильно вважав безпідставним, оскільки ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/19765/19 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2019, на грошові кошти та рахунки фізичних осіб – вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».
Також, відповідачем не наведено об`єктивної причини неможливості вжиття заходів, спрямованих на відшкодування коштів позивачу з моменту набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі № 826/3605/15, якою визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «УФС» Гончарова С.І. про визнання договору банківського вкладу № 42495 від 28.06.2014, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» нікчемним, оформлене листом № 001/534 від 03.12.2014.
Крім того, слід зауважити, що Фонд виконує управлінські функції щодо виплати гарантованої державою суми відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку, продажу його майна. 
Юридичний факт неплатоспроможності банку є підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого державою відшкодування вкладникам.
У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає правильним висновок, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 42495 від 28.06.2014 та стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 188 820,66 грн. за вкладом, які було внесено за договором банківського вкладу № 42495 від 28.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ».
В цьому випадку також необхідно зазначити й те, що право громадянина на власність закріплено в  Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті  13,  41,  142  та  143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті  1  та  13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті  13  і  41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України  передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Поширення на грошові кошти, які перебувають на рахунку у банку (вкладному, поточному), режиму права власності підтверджується положеннями статей  1058,  1066 ЦК України  та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.
Важливою гарантією права приватної власності є конституційне положення, що примусове відчуження об`єктів приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього повного відшкодування їхньої вартості (ч. 5  ст. 41 Конституції України). Конституційний принцип непорушності права власності проявляється як засада впевненості власника у стабільному становищі у якому він перебуває і яке гарантовано йому державою з усім комплексом відповідних засобів, які остання для цього застосовує.
У пункті 2.1  Рішення від 01.06.2016 №2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно  Конституцією  й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України  поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів, розміщених на поточному рахунку в Банку, за рахунок Фонду.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.
Зокрема, відповідно до статті 1 Протоколу №1 до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, як зазначив ЄСПЛ в справі "Золотас проти Греції" стаття 1 Протоколу №1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, №66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, №49429/99).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у справі № 200/14334/19-а – залишити без змін.

Повне судове рішення – 01 грудня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                І. В. Сіваченко

                                                                                                    І. В. Геращенко

                                                                                                    Л. В. Ястребова