ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/508/20  Номер провадження 33/814/598/20	Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю. О.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , адвоката Кондра Л.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 липня 2020 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТОВ «Чиста Криниця»,
за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції станом на 05.05.2020 року),-

в с т а н о в и в:

       Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від  29 липня 2020 року визнано  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції станом на 05.05.2020 року), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривен та з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.
Згідно з постановою судді, 05.05.2020 року о 21 годині 25 хвилин на автодорозі смт Нові Санжари – с. Нехвороща поворот на с. Драбинівка, Новосанжарського району, водій ОСОБА_1  керував автомобілем марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Вказані дії  ОСОБА_1  кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. 
        В обґрунтування апеляції зазначає , що є недоведеною основна ознака складу адмінправопорушення , передбаченого ст. 130 КУпАП , оскільки він не керував автомобілем , а допомагав ОСОБА_2 ремонтувати мопед , що було підтверджено в суді першої інстанції нею та працівником поліції. Крім того , поліцейським порушено порядок огляду на стан сп`яніння , у зв`язку з чим протокол є недопустимим. 
       Так , апелянт зазначає , що в матеріалах відсутнє направлення на огляд на стан сп`яніння , також його не відсторонили від керування транспортним засобом , а протокол складено з порушенням чинного законодавства , до нього не надано даних про технічний засіб , яким здійснено відеофіксацію , є неспівпадіння по часу. Про те , що ведеться відеоспостереження йому не повідомляли та про це йому стало відомо зі слів працівника поліції в судовому засіданні. Ні в протоколі , ні на диску немає інформації про те , що йому було запропоновано пройти тест за допомогою алкотестера «Драгер».
       Суд розглянув справу поверхнево і формально , не допитавши свідків в судовому засіданні , а письмові пояснення свідків не можуть враховуватися.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_1 та в його інтересах адвокат Кондра Л.С. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Заслухавши пояснення особи , що притягується до адміністративної відповідальності та його адвоката , вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить до таких висновків.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на докази , які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення , згідно якого ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння , від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; відеозапис нагрудної камери поліцейських ; пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . 
Оцінивши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
Натомість , доводи апеляційної скарги є непереконливими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.
Так , позиція апелянта в цілому зводиться до того , що він не керував автомобілем , а працівниками поліції допущено ряд процесуальних порушень під час проведення огляду та складання протоколу.
З такими доводами автора апеляції апеляційний суд не погоджується через таке.
Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.
Перевіряючи доводи автора апеляції про те , що він не керував автомобілем , апеляційний суд вважає їх непереконливими.
В протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_1 власноруч зазначив про те , що він керував транспортним засобом та вживав алкогольні напої. Свідок ОСОБА_2 , будучи допитаною , також підтвердила про те , що ОСОБА_1 приїхав на автомобілі , щоб допомогти їй полагодити мопед на автомобілі. 
Тому посилання ОСОБА_1 в апеляції на пояснення цього свідка є неспроможними , оскільки апелянт викладає пояснення свідка однобоко , у вигідному для себе світлі. 
Правильно , місцевим судом спростовано позицію сторони захисту , викладену ними як в суді першої інстанції так і в апеляції про тиск на ОСОБА_1 працівниками поліції , оскільки така позиції не підтверджена жодними доказами.
Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем і не вчиняв правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Інші доводи апеляції є також непереконливими і висновків суду першої інстанції не спростовують.
Не вбачає апеляційний суд порушень через те , що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд на стан сп`яніння , оскільки ОСОБА_1 інкримінувалася відмова у проходженні огляду на стан сп`яніння , що виключає необхідність оформлення працівниками поліції такого направлення.
Безпідставні є посилання апелянта на те , що його не відсторонили від керування транспортним засобом та він не був неповідомлений про здійснення відеофіксації правопорушення , оскільки в протоколі , копія якого надається правопорушнику , зазначено і про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом і передачу ОСОБА_5 , а також про те , що до протоколу додається відеозапис. 
Неспроможними є доводи апеляції щодо неповноти судового розгляду через відсутність допиту в суді першої інстанції свідків , оскільки положення чинного законодавства не містить такої вимоги. 
Інші доводи , наведені в апеляційній скарзі , не спростовують висновків судді суду першої інстанції .
Крім того , вони аналогічні позиції сторони захисту , викладеній в суді першої інстанції , були детально оцінені та спростовані судом.
З вказаною оцінкою у повній мірі погоджується і апеляційний суд.
Переконливих доводів на переконання необхідності відхилення доказів , на які послався суддя суду першої інстанції та прийняття інших , апелянтом не наведено.
Апеляційний суд вважає , що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог законодавства , відповідно до положень статті 245 КУпАП , з своєчасним , всебічним , повним і об`єктивним з`ясуванням кожних обставин. 
З огляду на викладене , апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено. 
Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення , а постанову судді , без змін.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 липня 2020 року щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Рябішин