ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6633/20 Справа № 199/530/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Літвінової А.Г.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів,-
                                  В С Т А Н О В И Л А:
28 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів. Просив суд розірвати депозитний мультивалютний договір №SAMDN25000716342527 з основним особовим рахунком у доларах США та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь наступні грошові кошти: суму банківського вкладу у валюті договору, станом на 01.04.2014 року, 104978,73 доларів США; проценти за період з 01.04.2014 року по день ухвалення судом рішення про розірвання зазначеного договору; 3% річних у валюті договору за порушення грошового зобов`язання у межах позовної давності за останні 3 роки по день ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів; неустойку у межах позовної давності за останній рік по день ухвалення судом рішення про розірвання договору (том 1 а.с.2-11).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів, – задоволено частково. Розірвано депозитний договір №SAMDN25000716342527 з основним особовим рахунком у доларах США № НОМЕР_1 , укладений 10.05.2011 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти: - суму основного боргу за банківським вкладом у валюті договору станом на 01.04.2014 року у сумі 104978 доларів 73 центи США; - проценти за період з 01.04.2014 року по 22.05.2020 року у валюті договору у сумі 62898,79 доларів 79 центів США; - 3% річних за період із 22.05.2017 року по 22.05.2020 року у сумі 9448 доларів 09 центів США; - неустойку (пеню) за період із 22.05.2019 року по 22.05.2020 року у сумі 1000000 грн. 00 коп.. В іншій частині позову, - відмовлено. Вирішено питання судових витрат (том 1 а.с.211-218).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду змінити в частині стягнення судом пені та стягнути пеню 2810270,10 грн., яка відповідає розміру, утримуваних банком грошових коштів 104978, 73 доларів США за офіційним курсом НБУ (1 дол. США = 26,7699 грн.) станом на 22.05.2020 року день ухвалення судом рішення про розірвання депозитного договору (том 1 а.с.225-228).
Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ “ПриватБанк” звернулося до суду з апеляційною скаргою. Просить, у випадку залишення рішення суду в силі, зазначити у резолютивній частині рішення, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ “ПриватБанк” на користь Позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2020 року у частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення — залишити без змін. Стягнути з позивача на користь Відповідача сплачений судовий збір (том 1 а.с.237-248).
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено мультивалютний договір №SAMDN25000716342527 з істотними умовами відповідно до типових публічних договорів приєднання ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») типу «вклад Мультивалютний» на умовах, визначених «Умовами та Правилами надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: ОСОБА_1 10.05.2011 року в ПАТ КБ «Приватбанк» у рамках одного Мультивалютного вкладу були укладені два депозитні мультивалютні договори №SAMDN25000716342524 (Вклад «Мультивалютний на 12 міс.», оригінал якого було оглянуто у судовому засіданні в суді першої інстанції, та №SAMDN25000716342527 вклад «Мультивалютний на 12 міс.» оригінал якого у позивача відсутній, але факт укладення якого підтверджено Національним банком України у «Звіті про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма №625) (том 1 а.с.70), а також підтверджено банківською випискою №6558528 від 31.07.2014 по особовому рахунку (основна карта) № НОМЕР_1 за депозитним договором №SAMDN25000716342527 період з 10.05.2011 року по 31.07.2014 року (том 1 а.с.29-31).
За депозитним договором №SAMDN25000716342524 від 10.05.2011 року ОСОБА_1 10.05.2011 року було внесено 693287,55 гривень на рахунок № НОМЕР_2 (том 1 а.с.18). За депозитним договором №SAMDN25000716342527 від 10.05.2011 року позивачем ОСОБА_1 10.05.2011 року внесено 10025,06 доларів США на рахунок № НОМЕР_1 (том 1 а.с.17). Зазначені обставини підтверджуються квитанцією №292814103 Тr.№САGRAGR 000000034018248 від 10.05.2011 року про внесення 10025,06 доларів США на рахунок № НОМЕР_1 та квитанцією №292813237 Тг.№САGRAGR000000034018140 від 10.05.2011 року про внесення 693287,55 гривень на рахунок № НОМЕР_2 за Договором №SAMDN25000716342524, оригінали яких були оглянуті судом під час судового засідання.
Позивачем 11.05.2011, 13.05.2011, 17.05.2011, 19.05.2011 та 23.05.2011 р.р. подавалися заявки на конвертацію коштів за депозитним договором №SAMDN25000716342524, відповідно до яких 693287,55 гривень з основного рахунку № НОМЕР_2 було конвертовано у 86559,06 доларів США, які було зараховано на рахунок № НОМЕР_1 , який є основним рахунком за договором №SAMDN25000716342527, після чого загальна сума вкладу за депозитним мультивалютним договором №SAMDN25000716342527 від 10.05.2011 року станом на 23.05.2011 року складала 96584,12 доларів США.
Вказані обставини, крім оригіналів квитанцій та оригіналу договору №SAMDN25000716342524 від 10.05.2011 року (з урахуванням зміни дат при його пролонгації), також підтверджуються роздруківкою електронної банківської виписки по рахунку (основна карта у доларах США) № НОМЕР_1 за період з 10.05.2011 року по 14.07.2014 року. Із наданої банком виписки вбачається, що розмір належних позивачу грошових коштів є незмінним (96584,12 доларів США: з 01.04.2014 року та станом на 31.07.2014 року він не змінився. Чим підтверджуються, що відповідач у односторонньому порядку з 01.04.2014 року припинив нараховувати проценти.
При оцінці судом роздруківки електронної банківської виписки по доларовому рахунку (основна карта) № НОМЕР_1 від 31.07.2014 року суд врахував, що вона має силу оригіналу відповідно до положень п.1.1.3.2.29.1 «Умов та Правил надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому зазначено наступне: «Банк має право надавати Клієнтам довідки, виписки та інші документи, які не є договорами, у електронному вигляді, підписаними шляхом використання факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису (в т.ч. електронно-цифрового підпису) мають юридичну силу і без мокрої печатки банку».
У наданому Національним банком України «Звіті про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма №625) ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 01.04.2014 року, міститься детальна інформація про усі діючі станом на 01.04.2014 року договори, які укладені з ОСОБА_1 . При дослідженні та оцінці зазначеного Звіту (том 1 а.с.70) суд врахував «Пояснення щодо заповнення форми № 625 Звіт про концентрацію ризиків банків за пасивними операціями банку», що містяться у Постанові Правління НБУ від 19.03.2003 року, якою затверджено «Правила організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України».
У вказаному Звіті (Форма №625) усі суми зобов`язання банку перед ОСОБА_1 визначені у національній валюті, при переведенні зобов`язання за депозитним договором у доларах США необхідно застосовувати курс НБУ станом на останній день перед поданням Звіту (31.03.2014 року згідно курсу НБУ 1 долар США = 10,9546 грн.).
У зазначеному Звіті (Форма №625) вказані: повні номери депозитних договорів (колонка №9); черговий строк дії депозитних договорів під час їх пролонгації (дата виникнення зобов`язань та дата кінцевого погашення зобов`язань - колонки №10,11); валюта договорів (колонка №12); процентна ставка по кожному з депозитних договорів (колонка №13); балансова вартість зобов`язання - основна сума (колонка №15) - це розмір належних позивачу грошових коштів разом з нарахованими процентами станом на повний місяць дії кожного з депозитних договорів, що припадає на березень місяць 2014 року; балансова вартість зобов`язання - нараховані витрати (колонка №17) - це розмір належних позивачу грошових коштів разом з донарахованими процентами за кількість днів, що минули від дати завершення повного місяця дії кожного з депозитних договорів, що припав на березень місяць 2014 року, до дня подання Звіту станом на 01.04.2014 року; загальна сума зобов`язання (колонка №18) вона є сумою колонок №15 та №17 - це розмір належних позивачу грошових коштів разом з нарахованими та донарахованими процентами станом на 1.04.2014 року - день подання відповідачем Звіту (Форми №625)до НБУ.
Згідно відповіді Національного банку України №18-0005/9933/БГ від 25.02.2020 року (том 1 а.с.69) за підписом Начальника управління правового забезпечення діяльності Національного банку України з належним чином засвідченим «Звітом про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма № 625) ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 01.04.2014 року у частині, що стосується контрагента ОСОБА_1 встановлено, що це останній Звіт відповідача та після 01.04.2014 року відповідач перестав надавати відповідні звіти до Національного банку України. Відповідно до Постанови НБУ від 19.03.2003 року №124 усі банки України до 01.03.2016 року повинні були надавати «Звіт про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма №625).
Окрім цього, вказаною відповіддю підтверджується факт укладення ОСОБА_1 із ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитного договору №SAMDN25000716342527 від 10.05.2011 року (станом на 01.04.2014 року він знаходився на другій автоматичній пролонгації (з 10.05.2013 по 10.05.2014) та факт внесення ним відповідних грошових коштів за даним договором, а також нарахування відповідачем процентів по зазначеному договору.
Так, у наданій суду НБУ довідці про розмір належних позивачу грошових коштів у формі витягу зі «Звіту про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (Форма №625 станом на 01.04.2014 року) містяться вичерпні відомості по договору позивача №SAMDN25000716342527 від 10.05.2011 року, необхідні та достатні для підготовки розрахунку, а саме: у колонці №3 «Звіту про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (Форма №625) від 01.04.2014 року в графі «(код) номер контрагента/інсайдера банку» зазначений ідентифікаційний номер ОСОБА_1 - « НОМЕР_3 »; у колонці №9 Звіту зазначений номер «SAMDN25000716342527», укладеного ОСОБА_1 із ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитного договору; у колонці №10 Звіту зазначена дата «10.05.2013 року» виникнення чергового «основного зобов`язання» із врахуванням чергової автоматичної пролонгації договору SAMDN25000716342527 від 10.05.2011 року; у колонці №11 Звіту зазначена дата «10.05.2014 року» - це «дата кінцевого погашення зобов`язань» – вона ж є датою закінчення чергової автоматичної пролонгації договору, із настанням якої знову розпочинається наступна автоматична пролонгація, а саме: із дня укладення договору 10.05.2011 року по 10.05.2012 року завершився його основний 12 місячний термін дії; потім із 10.05.2012 року по 10.05.2013 року розпочалася перша автоматична пролонгація дії зазначеного договору; із 10.05.2013 року по 10.05.2014 року (станом на час складання Звіту від 01.04.2014 року) зазначений депозитний договір перебував уже на другій автоматичній пролонгації; потім відбулася наступна пролонгація і т.д. – до часу розірвання у судовому порядку зазначеного договору; у колонці №12 Звіту зазначений код валюти договору «840» - долар США; у колонці №13 Звіту зазначена процентна ставка «9,75», яка діяла під час чергової автоматичної пролонгації договору із 10.05.2013 року по 10.05.2014 року, до якого ввійшла дата 01.04.2014 року складання вищезазначеного Звіту до НБУ (Форми №625); у колонці №15 Звіту зазначена «балансова вартість зобов`язання (основна сума)» у національній валюті у тисячах гривень – це розмір належних позивачу грошових коштів разом із нарахованими процентами за даним договором, який станом на березень місяць 2014 року він складає «1058 тис. грн.» у національній валюті, що у валюті договору код валюти «840» з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 31.03.2014 року (1$=10,9546 гривень) становить 96580,43 доларів США; у колонці №17 зазначена «балансова вартість зобов`язання – нараховані витрати» - це проценти, які банк повинен сплатити з дати виникнення «основного зобов`язання» (колонка 10) станом на дату (колонка 11) – «92 тис. грн.», що у валюті договору складає 8398,30 доларів США; у колонці №18 Звіту зазначена «загальна сума зобов`язань банку» - це сума колонок №15 та №17 (сума вкладу після пролонгації та нараховані банком проценти за відповідний період) вона складає 1150 тис.грн., що у валюті договору складає 115000 грн.:10,9546 (курс долара США НБУ станом на 31.03.2014 року – останній день, який включався у розрахунок Форми №625 НБУ станом на 01.04.2014 року)= 104 978,73 доларів США.
Із офіційного сайту АТ КБ «ПриватБанк» https://privatbank.ua/terms з тексту «Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила та/або Договір)», чинних станом на 01.04.2014 року (час чергової автоматичної пролонгації договору, підтвердженої суду Національним банком України у Формі №625 станом на 01.04.2014 р), вбачається наступне:
1.1.1.64. Оферта Банку – публічна пропозиція Банку необмеженій кількості осіб розмістити вклад у Банку на встановлених Банком умовах, які є істотними умовами депозиту – сума, строк депозиту, процентна ставка розміщення. Оферта розміщається Банком на офіційному сайті Банку (постійно доступному для ознайомлення).
1.1.1.64. Офіційний сайт Банку – офіційно зареєстрований за ПАТ КБ «ПриватБанк» сайт у мережі Інтернет, www.privatbank.ua.
2.2.2.3.6. Вклад Мультивалютний.
2.2.3.6.1. Нарахування відсотків по вкладу починається з дня, наступного за днем надходження грошових коштів у Банк, і проводиться на суму коштів на кожному базовому рахунку за кожен календарний день розміщення грошових коштів у БАНКУ виходячи з фактичної кількості днів у році. Відсотки нараховуються за ставками, зазначеними у Заяві. День повернення вкладу в період розрахунку процентів не входить.
2.2.3.6.2. У будь-який робочий для банку день протягом терміну вкладу (але не раніше 7 банківських робочих днів з дати оформлення договору) КЛІЄНТ має можливість всю або частину суми вкладу проконвертувати в одну з доступних на день конвертації валют. Кількість операцій конвертації коштів у рамках даного договору не обмежена. Сума коштів для конвертації в іншу валюту не повинна бути менше встановленої Тарифами БАНКУ.
2.2.3.6.3. Конвертація проводиться на підставі заявки клієнта, представленої в письмовому вигляді у відділенні БАНКУ. Сторони погодилися, що розпорядження КЛІЄНТА про конвертацію коштів, що надійшла за телефоном клієнтської підтримки (0562) 390000 або НОМЕР_4 , за умови здійснення БАНКОМ стандартної процедури верифікації КЛІЄНТА, встановленої правилами міжнародних платіжних систем, прирівнюється до письмового розпорядження КЛІЄНТА. Конвертація коштів здійснюється за курсом банку, що діють на момент конвертації.
2.2.3.6.4. У разі, якщо конвертація коштів здійснюється після 17-00, конвертація і зарахування коштів на рахунок можуть бути зроблені наступним операційним днем БАНКУ. У разі, якщо конвертація коштів здійснюється у вихідний або святковий день, конвертація і зарахування коштів на рахунок здійснюється поточним операційним днем БАНКУ.
2.2.3.6.5. Всі рухи за вкладом, із зазначенням курсу конвертації і суми угоди вказуються у виписці по вкладу, а в разі подання Заявки на конвертацію коштів у відділенні БАНКУ, додатково фіксуються в Заявці КЛІЄНТА.
2.2.3.6.6. При конвертації суми коштів, нараховані відсотки не конвертуються і на новий рахунок не переносяться.
1.1.3.2.28. При укладанні Договору Банком може бути використано факсимільне відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі договори, а також відтворення відбитка печатки технічними друкованими засобами.
1.1.3.2.29. Банк має право проставляти на документах печатку шляхом використання технічних друкованих пристроїв, що дозволяють перетворювати і роздруковувати електронний зразок відбитка механічної печатки в зображення його на папері.
2.2.1.9. Процедура автоматичного продовження вкладів. Дана процедура застосовується для всіх вкладів за винятком вкладів, зазначених у п.2.2.1.10
2.2.1.9.1 . У разі, якщо після закінчення терміну вкладу Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження терміну вкладу, і Банк не заперечує проти продовження вкладу на новий термін, вклад автоматично вважається продовженим ще на один термін, зазначений у Заяві термін вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк. При цьому числення нового терміну вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього терміну вкладу. У тому випадку, якщо БАНК заперечує проти продовження вкладу, він письмово або через sms повідомляє про це КЛІЄНТА за реквізитами, вказаними в клієнтській базі ПриватБанку, не пізніше ніж за 2 календарних дні до закінчення терміну вкладу. При оформленні депозитів за допомогою систем дистанційного банківського обслуговування, у випадку, якщо після закінчення терміну вкладу Клієнт не подав дистанційне розпорядження Банку про закриття вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один термін, зазначений у дистанційному розпорядженні на відкриття депозиту. Термін вкладу продовжується неодноразово без подачі Клієнтом дистанційного розпорядження про закриття вкладу. При цьому , обчислення нового терміну вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього терміну вкладу.
2.2.1.9.2 . При продовженні терміну вкладу розрахунок відсотків на кожний новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в БАНКУ для депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Наступне продовження вкладу здійснюється в такому ж порядку.
2.2.1.10. Процедура автоматичного продовження вкладів "Стандарт" і "Депозит плюс" в іноземній валюті (долар США і євро) терміном 366/367 днів з мінімальним терміном 366/367 днів.
2.2.1.22. Угода про розміщення вкладу набирає чинності з дня підписання Заяви і припиняється з виплатою Клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, що належать відповідно до умов вкладу. При оформленні депозитів за допомогою систем дистанційного банківського обслуговування, ця угода набирає чинності з дня подачі дистанційного розпорядження (заявки) на відкриття депозитного рахунку. Дія угоди припиняється з виплатою Вкладнику всієї суми вкладу разом з процентами, що належать відповідно до умов цієї угоди.
2.8.1.12. Банк зобов`язується:
2.8.1.12.3. Забезпечувати схоронність коштів клієнта.
Також в матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит ведучого персонального банкіра ПАТ КБ «ПриватБанк» з 30.05.2008 року по 02.11.2010 року (з 02.11.2010 року по 13.12.2013 року переведена на посаду Керівника Центру відділенням VIP обслуговування ПАТ КБ «ПриватБанк») Акиф`євої Ірини Євгеніївни (том 1 а.с.84), яка від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» укладала та підписувала депозитні договори із ОСОБА_1 . Також представником позивача суду надано засвідчену копію її трудової книжки з відповідними записами (том 1 а.с.25). Зазначені докази не були спростовані представником АТ КБ «ПриватБанк» у ході судового розгляду справи.
У вищезазначеній відповіді адвокату Сердюк Юлії Олегівні (судом перевірені відомості щодо зазначеного адвоката в Реєстрі адвокатів України – свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2054, видане 21.12.2016 року Радою адвокатів Харківської області) Акиф`єва Ірина Євгеніївна, зокрема, зазначає наступне мовою оригіналу: « ОСОБА_2 пояснить, что договора №SAMDN25000716342524 и №SAMDN25000716342527 открыты в рамках одного Мультивалютного вклада, основным преимуществом которого являлось право клиента окрыть одновременно три счета в доларах США, евро, гривна с правом неограниченное количество раз конвертировать денежные средства по курсу ПАО КБ «ПриватБанк» на момент подачи клиентом заявления о намерении перечислить валюту между счетами вклада, но не более одного объема денежных средств первоначально внесенных на счета Договоров Мультивалютного вклада».
Також можливість та порядок конвертації коштів за мультивалютним рахунком ОСОБА_1 підтверджуються «Умовами та правилами надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанк»: п.2.2.3.6.3. Конвертація проводиться на підставі заявки клієнта, представленої в письмовому вигляді у відділенні БАНКУ.
Порівнюючи банківську виписку №6558528 від 31.07.2014 по особовому рахунку (основна карта) № НОМЕР_1 з відповіддю Національного банку України, суд звертає увагу на те, що з 01.04.2014 року та по 31.07.2014 року сума банківського вкладу ОСОБА_1 не змінилася, тобто Банк в односторонньому порядку в порушення положень п. 2.2.1.9.1 та п. 2.2.1.9.2 «Умов та правил надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив нараховувати проценти за діючим депозитним договором №SAMDN25000716342527, пролонгація якого ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджена датами у колонках №№10, 11 Звіту (Форма №625) НБУ.
Із 2014 року позивач звертався до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогами повернути належний йому вклад за Мультивалютним договором, до складу якого входили депозитні договори: №SAMDN25000716342524 та №SAMDN25000716342527 (том 1 а.с.12-13), але відповідач добровільно відмовився розривати зазначені договори на умовах самих договорів, відповідно до положень власних «Умов та правил надання банківських послуг».
Самі по собі звернення позивача до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами про повернення йому коштів не свідчать про добровільне розірвання сторонами вищезазначеного депозитного договору, адже таке звернення є необхідною, але не достатньою умовою розірвання договору. Із урахуванням положення п.2.2.1.9.1 та п.2.2.1.22 та п. 2.2.1.9.2 «Умов та правил надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанк, депозитний договір ОСОБА_1 є діючим, а тому відповідно до положень ч.2 ст.653 ЦК України по ньому повинні нараховуватися проценти за ставками АТ КБ «ПриватБанк» для відповідного типу публічних договорів, а не за договорами типу «До запиту» та «На вимогу» із нарахуванням 1% річних та відповідно 0,01%, на що помилково вказує у своєму відзиві відповідач. Вказана позиція підтверджується практикою Верховного Суду ( 26.12.2019 року постанова Верховного Суду по цивільній справі №201/202/16-ц (провадження №61-3879св18).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості, викладені обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, зменшуючи розмір неустойки до 1000000 грн, суд першої інстанції застосував ч. 3 ст. 551 ЦК України. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в повному обсязі. 
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а ст. 525 ЦК України, передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу).
За приписами ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.01.2019 року по цивільній справі №373/2054/16-ц (провадження №14-44цс18) зазначає, що 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України) за невчасне виконання грошового зобов`язання теж повинні нараховуватися до дня ухвалення судом рішення.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача сум за Депозитним договором №SAMDN25000716342527 із основним особовим рахунком у доларах США № НОМЕР_1 , на який станом на 23.05.2011 року було перераховано 96584,12 доларів США, що підтверджується оригіналами квитанцій та заяв про конвертацію грошових коштів та з процентами станом на 01.04.2014 року сума вкладу у валюті договору складала 104978,73 доларів США, що підтверджується відповіддю Національного банку України у формі витягу зі «Звіту про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (Форма №625) станом на 01.04.2014 року, порядковий номер договору SAMDN25000716342527 у Звіті №6, колонка №18 із загальним розміром зобов`язань, в якій зазначено загальний розмір зобов`язання у національній валюті 1150 тис. грн., що у валюті договору станом на 01.04.2013 року складає 104 978,73 доларів США.
Відповідач ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надав жодного доказу на спростування вищезазначеного та доказів того, що вищевказані грошові кошти були виплачені ОСОБА_1 .
Щодо стягнення 3% річних, то Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.01.2019 року по цивільній справі №373/2054/16-ц (провадження №14-44цс18) зазначає, що 3% річних (ч.2 ст.625 ЦК України) за невчасне виконання грошового зобов`язання повинні нараховуватися до дня ухвалення судом рішення, а саме: «Отже, 3% річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 13000,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 01 лютого 2016 року до дня ухвалення судового рішення (у даному випадку постанови Великої Палати Верховного Суду), що становить 1081 день, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Тобто 13000,00 доларів США х 1081 день х 3 : 100 : 365 = 1 155,04 доларів США.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення неустойки на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що відповідає судовій практиці Верховного Суду по аналогічних справах: постанова від 20.03.2019 року Великої палати Верховного Суду у справі № 761/26293/16-ц; постанова від 21.08.2019 року Великої палати Верховного Суду по цивільній справі № 727/9352/17; постанова від 20.12.2019 року по цивільній справі № 757/70995/17-ц; постанова від 20.03.2019 року ВС у справі № 761/24461/15-ц; постанова від 01.10.2018 року у справі № 761/42169/16-ц; постанова від 05.12.2018 року у справі № 369/8423/16-ц, а також її зменшення на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм ч. 3 ст. 551 ЦК України є безпідставними та зводяться лише до не згоди з висновком суду.
Чинним законодавством України не визначено до якої конкретно суми суд може зменшувати розмір пені.
Верховний Суд в постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №910/1828/19 про стягнення з банку пені зазначив наступну правову позицію: «При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду».
Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 року по аналогічній цивільній справі №757/56287/18-ц (провадження № 61-1581св20) щодо визначення бази для нарахування неустойки (пені) за неповернення АТ КБ «ПриватБанк» депозитів зазначив наступне: «У зв`язку з цим висновок судів про те, що вартість послуги за договором банківського вкладу - це лише розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника, не відповідає вимогам наведених вище норм законодавства, а також п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яким визначено, що послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага. Таким благом є видача (повернення) вкладнику його коштів. Тлумачення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок, що нарахування пені має відбуватися на всю суму утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.
Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, тому нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.
Враховуючи наведені норми закону та дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог (ст.12, 81 ЦПК України), встановив, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договорами та не повернув позивачу суму вкладу, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з банку.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції допустив арифметичну помилку при підрахунку загальної суми грошових коштів ОСОБА_3 по його особовому рахунку, перевірені судом апеляційної інстанції та відхилені як безпідставні.
Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність прийняття судом першої інстанції відомостей від НБУ, колегія судді не приймає до уваги.
Постановою Верховного Суду від 26 грудня 2019 року по аналогічній цивільній справі №201/202/16-ц (касаційне провадження №61-3879св18) були залишені без змін рішення судів обох інстанцій, у яких факт укладення депозитних договорів підтвердив Національний банк України, надавши суду відповідний «Звіт про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку»; у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по аналогічній цивільній справі №201/10374/14-ц (провадження №61-12093св18) та постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по аналогічній цивільній справі №201/13102/14-ц (провадження №61-16248св18) факт укладення депозитних договорів теж було підтверджено Формою №625 НБУ.
Крім того, позивачем крім відповіді НБУ (Форма №625) надано суду банківську виписку, яка також підтверджує факт укладання спірних договорів та внесення відповідних коштів, що відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 29.04.2020 року по справі №761/34628/15-ц (провадження №61-4828 св19), постанові від 07.04.2020 №316/265/17 (провадження №61-20111св19).
Посилання в апеляційній скарзі на договір №SAMDN25000716342524 від 10.05.2011 року (валюта гривня), який був розірваний 14.05.2012 й баланс по депозиту складає “00,00”, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначений договір не має відношення до справи, оскільки судом розглядається інший договір №SAMDN25000716342527 від 10.05.2011 року (валюта долар США).
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем доведено укладення з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору банківського вкладу, дотримання сторонами при його укладанні письмової форми цього договору, оскільки він скріплений підписами сторін та містить відбиток печатки банку. Судом детально проаналізовані квитанції та заяви на конвертацію валюти в рамках мультивалютного договору, які досліджувалися в оригіналі судом першої інстанції.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання названого принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Доведення обставин, чи укладалися між сторонами договір банківського вкладу та договори банківських рахунків, мають істотне значення для висновку про обґрунтованість застосування мір відповідальності за порушення договірних зобов`язань.
Колегією суддів в оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача – фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах (Постанова Верховного суду від 07.02.2019 по справі №201/7316/16-ц (провадження №61-10611св18).
Інші доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки такі доводи були зазначені у відзиві на позов, яким була надана належна оцінка, таким чином вони не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи спір, суд з дотриманням вимог ст. 263, 264 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.
Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги Банку про наявність підстав для зміни судового рішення у зв`язку з незазначенням в резолютивній частині рішення вказівки про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України
Відповідно до пп. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 ст. 165 ПК України).
До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України.
Згідно з пп. 170.4.1 п. 170.4 ст. 170 ПК України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа.
Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України.
При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПК України.
Враховуючи вимоги зазначених норм Податкового кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що сума коштів (процентів за договором банківського вкладу) підлягає зазначенню в резолютивній частині рішення без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.
Суд першої інстанції зробив обґрунтовані висновки про те, що проценти у загальному розмірі — 62898,79 доларів США - це сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, і ця сума зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги про необхідність доповнення судом апеляційної інстанції резолютивної частини рішення реченням про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вищевказаних норм Податкового кодексу України банк як податковий агент стосовно позивача при виконанні рішення суду зобов`язаний утримати і перерахувати податок із вказаної суми процентів, що стягуються за рішенням суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційні скарги залишаються без задоволення.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційні скарги ОСОБА_1 та акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», – залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року – залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: