ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа №808/2990/17
адміністративне провадження №К/9901/49338/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Шарапи В.М., Мороз Л.Л.
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №808/2990/17
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області про зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Головко О.В., суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,-
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ 
1. 06.10.2017   ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області (далі - відповідач), у якому просив зобов`язати відповідача виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний з            23 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції, за винятком раніше виплаченої суми 77 984,20 грн,  всього 34 118,03 грн з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
2. Позовна заява обґрунтована тим, що при звільнені з органів податкової міліції він набув право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), у зв`язку з чим, відповідач зобов`язаний виплатити йому грошову допомогу в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за весь час проходження служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції. 
3. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.12.2017 задоволено адміністративний позов. Зобов`язано відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний з 23 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ та податковій міліції, за винятком раніше виплаченої суми 77  984,20 грн, а всього 34  118,03 грн, з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.
5. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції позивач 25.04.2018 звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
6. Протоколом розподілу справи від 27.04.2018 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Білоус О.В. - головуючий суддя, судді: Шарапа В.М.,                  Желтобрюх І.Л.
7. Верховний Суд ухвалою від 03.05.2018 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
8. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 06.06.2019 №645/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді - доповідача Білоуса О.В. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14), що унеможливило його участь у розгляді касаційної скарги.
9. Протоколом розподілу справи від 06.06.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Мартинюк Н.М. - головуючий суддя, судді: Жук А.В., Мельник -Томенко Ж.М.
10. Ухвалою Верховного суду від 03.06.2020 задоволено заяви суддів: Мартинюк Н.М., Жука А.В. , Мельник-Томенко Ж.М. про самовідвід та відведено вказаних суддів від розгляду даної касаційної скарги у зв`язку з порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого статтею 31 КАС України, зважаючи на те, що під час реєстрації касаційної скарги визначення колегії суддів для розгляду справи було здійснено без врахування спеціалізації.
11. Розпорядженням В.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 03.06.2020 №915/078/20 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку з постановленням Верховним Судом ухвали від 03.06.2020 про відведення судді - доповідача Мартинюк Н.М. та суддів: Жука А.В. , Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 у справі №808/2990/17.
12. Протоколом розподілу справи від 03.06.2020 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І. - головуючий суддя, судді: Шарапа В.М.,                Мороз Л.Л.
13. Ухвалою судді Верховного Суду від 03.06.2020 прийнято зазначену касаційну скаргу до провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з серпня 1994 проходив службу в органах внутрішніх справ України безперервно 6 років 1 місяць 5 днів.
Наказом від 12.10.2000 №303 о/с позивач був звільнений за власним бажанням з Запорізького міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.
12.10.2000 позивача прийнято на службу до Головного управляння Державної фіскальної служби України у Запорізькій області, де останній проходив службу 16 років 11 місяців 3 дні.
На підставі наказу від 13.09.2017 №608-о ОСОБА_1 з 15.09.2017 звільнено за власним бажанням  з податкової міліції у запас Збройних Сил України на підставі підпункту «ж» пункту 64 Положення про походження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, вислуга років на день звільнення складає 23 роки 00 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні вислуга років складає         24 роки 04 місяці 21  день. Наказано виплатити позивачу згідно зі статтею 9 Закону №2262-XII одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний з 16 повних календарних років служби.
Позивач вважає, що на час попереднього звільнення зі служби з Запорізького міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області його вислуга була менша, ніж 20 років, а тому він не мав права на пенсію і не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, а відтак, відповідач зобов`язаний виплатити йому грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний з 23 років служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції.
ІІІ. ВИСНОВКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА ДРУГОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ 10.10.2000 без права на пенсію, тому він не мав права на одноразову грошову допомогу згідно з Законом №2262-XII, а отримав зазначену допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова №393). Однак, врахувавши частину шосту статті 9 Закону №2262-XII відповідач повинен був виплатити позивачу одноразову грошову допомогу з дня останнього зарахування на службу з урахування періоду попередньої служби тобто в розмірі 25 процентів місячного грошового забезпечення за кожний з 23 років служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції.
15. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції посилався на те, що грошова допомога, передбачена пунктом 10 Постанови №393, за своєю правовою природою є одноразовою виплатою, тотожною тій, що визначена статтею 9 Закону №2262-XII. Зважаючи на те, що позивача було звільнено з органів внутрішніх справ 10.10.2000 без права на пенсію, останній не мав права на одноразову грошову допомогу згідно з Законом №2262-XII, а мав право та отримав зазначену допомогу відповідно до Постанови №393 за діючими на той час нормами. Таким чином, враховуючи, що позивач при звільненні з органів внутрішніх справ у 2000 році скористався правом на її отримання, то при звільненні у 2017 році з органів податкової міліції відповідач обґрунтовано нарахував та виплатив цю допомогу без урахування періоду попередньої служби.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16. Касаційна скарга мотивована, зокрема, посиланням позивача на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права до спірних правовідносин, зокрема, Постанови №393, зважаючи на те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон №2262-XII. Так, позивач вважає, що право на пенсію у нього виникло у 2017 році, а тому, при звільненні підлягає нарахуванню та виплаті одноразова грошова допомога на підставі статті 9 вказаного Закону, з урахуванням усього періоду служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції.
17. Відповідач надіслав до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду попередньої інстанції без змін, з посиланням на її необґрунтованість.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
18. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з наступного.
19. Відповідно до статті 9 Закону 2262-ХІІ (в редакції, на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ 10.10.2000) військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
20. Згідно з пунктом 10 Постанови №393 (в редакції, на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ 10.10.2000) військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільненим з військової служби або з органів внутрішніх справ через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
21. Відповідно до частини другої статті 9 Закону №2262-ХІІ (в редакції, на час звільнення позивача з органів податкової міліції - 13.09.2017) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
22. Відповідно до частини шостої статті 9 Закону №2262-ХІІ (в редакції, на час звільнення позивача з органів податкової міліції) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
23. Згідно з абзацами 1, 4, 5, 7 пункту 10 Постанови №393 (в редакції, на час звільнення позивача з органів податкової міліції) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.
24. З аналізу статті 9 Закону №2262-XII та пункту 10 Постанови №393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовці, інших осіб на яких поширюється дія Закону №2262-XII, з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
25. Разом з тим, частиною шостою статті 9 Закону №2262-XII та пунктом                           10 Постанови №393 встановлено виняток, за наявності якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.
26. Спірним у даній справі є наявність у позивача права на отримання грошової допомоги при звільненні з органів податкової поліції у 2017 році з урахуванням попереднього терміну служби у органах внутрішніх справ.
27. Судами попередньої інстанції встановлено, що наказом від 12.10.2000 №303 о/с позивач був звільнений за власним бажанням з Запорізького міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та отримав грошову допомогу при звільненні згідно з пунктом 10 Постанови №393.
28. На підставі наказу від 13.09.2017 №608-о позивач з 15.09.2017 звільнений за власним бажанням з податкової міліції у запас Збройних Сил України на підставі підпункту «ж» пункту 64 Положення про походження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. 
29. Скаржник посилається на положення частини шостої статті 9 Закону №2262-XII, яка була чинною станом на дату звільнення (13.09.2017) та вказує на те, що при звільненні з органів податкової міліції у 2017 році грошову допомогу йому слід розраховувати з урахуванням періоду його попередньої служби, тобто за 23 повних календарних років служби.
30. Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що  у разі якщо особа, при попередньому звільненні набула право на отримання грошової допомоги, такий період не враховується при виплаті грошової допомоги при наступному звільненні. 
31. Крім того, встановлення факту набуття права на отримання грошової допомоги при попередньому звільненні необхідно аналізувати за законодавством, яке діяло при попередньому звільненні. 
32. Відтак, для встановлення права на отримання грошової допомоги підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII, що діяли на момент звільнення позивача з податкової міліції у 2017 році, з урахуванням норм Закону №2262-XII, які діяли на момент звільнення з органів внутрішніх справ станом на 10.10.2000.
33. При звільненні з органів внутрішніх справ позивач набув право на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 9 Закону №2262-XII у розмірі, визначеному пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 (у редакцій чинній станом на день звільнення з органів внутрішніх справ - 10.10.2000), тому одноразова грошова допомога вже при звільненні з органів податкової міліції у 2017 році повинна виплачуватися за період служби позивача з дня його останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби в органах внутрішніх справ.
34. Викладене свідчить про те, що відповідач правомірно нарахував та виплатив позивачу при звільненні з органів податкової міліції грошову допомогу, передбачену статтею 9 Закону №2262-XII, за період 16 календарних років служби в органах податкової міліції без урахування періоду попередньої служби.
35. За таких обставин колегія суддів уважає помилковими твердження скаржника про те, що під час звільнення з органів внутрішніх справ у 2000 році він не мав права на пенсію та не набув права на отримання грошової допомоги відповідно до статті Закону №2262-XII, у редакції станом на 13.09.2017.
36. Колегія суддів зазначає, що при звільненні з органів внутрішніх справ 10.10.2000 позивач мав право на отримання грошової допомоги відповідно до статті 9 Закону №2262-XII та у розмірі визначеному пунктом 10 Постанови №393 (у редакції станом на день звільнення з органів внутрішніх справ).
37. Отже, виняток, який міститься у частині шостій статті 9 Закону №2262-XII пов`язує позбавлення права на повторне отримання грошової допомоги з фактом набуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні, що має місце в спірних правовідносинах.
38. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
39. Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом №460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 350, 354, 355, 356, 359                           КАС України, Суд -  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 у справі 808/2990/17 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

..........................
А.І. Рибачук
В.П. Шарапа 
Л.Л. Мороз,
Судді Верховного Суду