П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2612/20	
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач/скаржник), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 26 вересня 2016 року по 13 січня 2020 року включно.

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 26 вересня 2016 року по 13 січня 2020 року включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 26 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, в період з 01 березня 2018 року по 13 січня 2020 року - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року №1078 (далі – Постанова №1078).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що з 26 вересня 2016 року по грудень 2018 р. індексація його грошового забезпечення ВЧ НОМЕР_1 не здійснювалася, у зв`язку з чим, відповідач повинен її нарахувати та виплатити, з урахуванням базового місяця - січень 2008 р. Пояснюючи наведені обставини, позивач заявив про те, що з 01.01.2008 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294 (далі – Постанова №1294), якою затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців. Окрім того, як зазначив позивач, відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31.01.2018 р. №1725/з, базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення є також січень 2008 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги за період з 01.03.2018 р. по 13.01.2020 р. ОСОБА_1 указував, що починаючи з 01.03.2018 р. відповідач не виплачував йому індексацію грошового забезпечення в розмірі 4 258,75 грн в місяць, а також у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищувала  поріг 103%..
Як пояснив позивач  сума 4  258,75 грн, розрахована ним, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01.02.2018 р., оскільки ВЧ НОМЕР_1 відмовилася надавати йому довідку про доходи. За таких обставин, як стверджує позивач, було неможливо встановити розмір підвищення доходу у зв`язку зі збільшенням посадових окладів в березні 2018 р..
ОСОБА_1 наголошує, що проведення індексації грошового забезпечення у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. На підтвердження своєї позиції позивач покликається на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 16 січня 2018 року у справі №243/5366/16-ц та від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26 вересня 2016 року по 13 січня 2020 року включно.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 26 вересня 2016 року по 13 січня 2020 року включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 26 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, в період з 01 березня 2018 року по 13 січня 2020 року - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Постанови №1078.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про обов`язок суб`єкта владних повноважень проводити індексацію грошових доходів громадян, для підтримання гарантій соціальної захищеності. 
При цьому, задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині визначення базового місяцю для нарахування індексації, суд першої інстанції вказав про незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців у період дії постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294 (далі – Постанова №1294), якою затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців, та яка була чинна з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року. Нові підвищені посадові оклади були встановлені саме 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі – Постанова №704).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим,  ВЧ НОМЕР_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник указав, що у зв`язку з прийняттям 09 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України постанови «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 (далі – Постанова №1013), істотно змінився порядок індексації заробітної плати та інших доходів населення. 
Вказаною Постановою №1013, на думку скаржника, фактично запропоновано в грудні 2015 року підвищити заробітні плати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових заробітної плати, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.
Таким чином, відповідач наголошує на тому, що Постановою №1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення, починаючи з 01 грудня 2015 року, але й визначено базовий місяць січень 2016 року, який, на думку відповідача, в подальшому, необхідно використовувати для проведення індексації.

Далі, відповідач, спростовуючи висновок суду першої інстанції щодо проявленою ним бездіяльності, пояснив, що з метою усунення реальних загроз економічній безпеці України та забезпечення національної безпеки, у Міністерства оборони України була відсутня можливість проводити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2016 року по лютий 2018 року..
До того ж, скаржник зауважив про повну виплату позивачу, з грудня 2018 року до дня його звільнення, індексації грошового забезпечення, відповідно до телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21 листопада 2018 року №248/7939.

ОСОБА_1 не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 26 вересня 2016 року по 13 січня 2020 рік проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
За змістом наказу ВЧ НОМЕР_1  №8 від 13 січня 2020 року,   ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

13 січня 2020 року позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом про нарахування та виплату йому індексації за 2016 - 2020 рік.

ВЧ НОМЕР_1 надала відповідь, де зазначила, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2016 року по лютий 2018 року у Міністерства оборони України не було.
Також зазначено, що за період з 01 березня 2018 року по 13 січня 2020 рік позивачу виплачена індексація грошового забезпечення в повному обсязі.
Крім того зазначено, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики від 08 серпня 2017 року №№13700/з, 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно із ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі – Закон №2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Зокрема, ч.3 ст. 9 Закону №2011-XII встановлює, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі – Закон №1282-XII) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Статтею 2 даного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком №1078.
Згідно з п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян, законами України встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.
Таким чином, ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 26 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року, є порушенням вимог Закону №1282-XII, Порядку №1078 та прав позивача на соціальну захищеність.

Колегія суддів вважає необґрунтованим доводи скаржника, що за положеннями Постанови №1013 слід вважати базовим місяцем для проведення індексації - січень 2016 року та погоджується з правовою позицією суду першої інстанції, що базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 26 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, є січень 2008 року відповідно до Постанови №1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року та якою було востаннє підвищено посадові оклади військовослужбовцям.

Сторонами не заперечується, що відповідно до Постанови №704 посадові оклади військовослужбовців з 01.03.2018 р. були збільшені, а тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року. Індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації і становив 3,7%, а тому право військовослужбовців на індексацію грошового забезпечення настало в грудні 2018 року за індексом 3,7%.
Отже, починаючи з березня 2018 р. по листопад включно 2018 р. індексація військовослужбовців не проводилася, адже не було перевищення  порогу індексації 103%.
Отож, якщо поріг не перевищено, право на індексацію не виникає.

У Додатку №5 до  позову позивач надав таблицю індексації грошового забезпечення.
У цій таблиці позивач відобразив суми виплаченої ВЧ НОМЕР_1 індексації, а також суми, які належить до виплаті.
Відповідно до даної таблиці позивачу нараховувалася з грудня 2018 р. по день звільнення, тобто по 13.01.2020 р. індексація грошового забезпечення, всього в сумі 2  217,74 грн.
За розрахунками позивача сума індексації повинна складати за даний період 52  890,93 грн.
Колегія суддів не може погодитися з такими розрахунками, вважає, що при їх проведенні не було враховано підвищений посадовий оклад позивача, місяці, коли індексація не проводилася, адже не було перевищено порогу індексації 103%.

Наведені підстави свідчать про обґрунтованість доводів скаржника про те, що з позивачем був проведений повний розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 р. по 13.01.2020 р..
Водночас, що стосується періоду індексація грошового забезпечення з 01.03.2018 р. по 30.11.2018 р. колегія суддів зазначає таке.
У березні 2018 р. індексація не проводилася у зв`язку зі збільшення військовослужбовцям посадових окладів і сума підвищення перевищила  суму індексації, тому даний місяць слід вважати базовим.
З квітня 2018 р. по листопад 2018 р. включно, право на індексацію не настало, адже індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, встановлений з січня 2016 р. у розмірі 103%.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла  висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, в частині задоволення вимог про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 не в повному розмірі індексації за період 01.03.2018 р. по 13.01.2020 р. та зобов`язання її нарахувати та виплатити за даний період.

Підставами для скасування судового рішення у вказаній частині, відповідно до ст.317 КАС України, суд вважає неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення у справі, яка була розглянута за правилами спрощеного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.
Керуючись статтями 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року скасувати в частині задоволення вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення та зобов`язання її нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 13 січня 2020 року включно.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5статті 328 КАС України.

Доповідач – суддя                                                            І. О. Турецька

                     суддя                                                            Л. В. Стас

                     суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.12.2020 року.