УХВАЛА
 
14 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 331/549/19
провадження № 51-5964 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року,
встановила:
У касаційній скарзі захисником порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подала із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Адже суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту, і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу, керуючись статями  412-414 КПК.
Отже, скаржник має зазначити правове обґрунтування заявлених касаційних вимог. При цьому враховувати, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених судами нижчих інстанцій.
Натомість у поданій скарзі, заперечуючи правомірність засудження ОСОБА_5 за злочин проти життя особи, захисник,усупереч законодавчим приписам, ставить під сумнів правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, скаржиться на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Крім того, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції та Запорізьким апеляційним судом, захисник ОСОБА_4 знов посилається на недоведеність вини його підзахисного ОСОБА_5 , оперуючи поняттям стандарту доведення поза розумним сумнівом, що за своєю правовою природою є інститутом не матеріального, а процесуального кримінального права.
Враховуючи те, що оспорюваний вирок переглядався апеляційним судом, у скарзі не зазначено відповідно до статей 370, 404, 405, 412, 413, 417, 419 КПК обґрунтування незаконності ухвали, а також не відображено, яких саме доводів сторони захисту не було розглянуто судом апеляційної інстанції і не надано на них вичерпних відповідей. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів уважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 вересня         2020 року, залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                    ОСОБА_3