ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9666/20 Справа № 176/1389/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Жовтоводської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, –
ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна баба по лінії матері – ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру, що розташована на території Жовтоводської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2009 року. За життя ОСОБА_2 , на випадок смерті, здійснила розпорядження своїм майном, згідно якого все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося заповіла позивачу, що підтверджується копією заповіту від 12 вересня 2909 року, посвідченого нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2206. Будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, у серпні 2020 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В. з наміром прийняти спадщину. Однак, нотаріусом при вивченні наданих документів з`ясувалося, що ним було пропущено строк для прийняття спадщини передбачений ч.1 ст.1270 ЦК, а саме шість місяців від моменту відкриття спадщини. У зв`язку з чим було повідомлено про неможливість вчинити нотаріальні дії та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому зазначив, що поважність пропуску строку звернення до нотаріальної контори полягала у тому, що з лютого 2020 року по серпень 2020 року перебував на території Російської Федерації та у зв`язку із запровадженням карантину через гостру респіраторну хворобу СОVID-19, спричинену корона вірусом не мав змоги своєчасно прибути в Україну та звернутись до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. 
Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд визначити йому додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із таким рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Територіальна громада в особі Жовтоводської міської ради  відповідно до ст. 360 ЦПК України подала відзив, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду — без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду – скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жовті Води Дніпропетровської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серія НОМЕР_1 від 08.01.2020 року.
Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, що розташована на території Жовтоводської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2009 року. 
Відповідно до копії заповіту від 12 вересня 2009 року, посвідченого нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком О.В, зареєстровано в реєстрі за №2206, ОСОБА_2 заповіла все майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать на час посвідчення заповіту та належатимуть на день смерті - позивачу ОСОБА_1 .
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Жовтоводської нотаріальної контори Дудник Т.В. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
Листом №83/01-16 від 13.08.2020 року нотаріусом повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини передбачений ч.1 ст.1270 ЦК, а саме шість місяців від моменту відкриття спадщини. Одночасно рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнане додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із заявою до нотаріуса вказав, що з лютого 2020 року по серпень 2020 року перебував на території Російської Федерації та у зв`язку із запровадженням карантину через гостру респіраторну хворобу СОVID-19 не мав змоги своєчасно прибути в Україну. На підтвердження чого надав електронний білет (проїзний документ на автобус) про відправлення з міста Санкт-Петербург 09 серпня 2020 року та прибуття до міста Києва 10 серпня 2020 року, при цьому відомостей про дату виїзду з України, а саме у лютому 2020 році позивачем не надано.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що зазначені позивачем обставини та докази для надання додаткового строку для прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК України.
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
У відповідності до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із заявою до нотаріуса вказав, що з лютого 2020 року по серпень 2020 року перебував на території Російської Федерації та у зв`язку із запровадженням карантину через гостру респіраторну хворобу СОVID-19 не мав змоги своєчасно прибути в Україну. На підтвердження вказаних обставин надав електронний білет (проїзний документ на автобус) про відправлення з міста Санкт-Петербург 09 серпня 2020 року та прибуття до міста Києва 10 серпня 2020 року.
       При вирішенні цивільно-правового спору суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
       Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
       Таким чином, колегія судів приходить до висновку, що перебування позивача з лютого 2020 року по серпень 2020 року на території Російської Федерації та запровадження карантину через гостру респіраторну хворобу СОVID-19, у зв`язку з чим позивач не мав змоги своєчасно прибути в Україну, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач не довів поважності причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
       Як зазначає апелянт в своїй скарзі, відомості про дату виїзду з України 12 січня 2020 року та копія повідомлення про прибуття в місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 , до суду першої інстанції не були надані у зв`язку з відсутністю на той час зазначених документів та неможливістю зробити їх електронні копії через відсутність доступу до мережі Інтернет.
       Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
       Таким чином, колегією суддів, враховуючи положення ч. 3 ст. 367 ЦПК України, приймається, як доказ, надана до суду копія електронного білету № 14086306 та повідомлення про прибуття в місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 .
       Зазначені вище обставини, на думку колегії суддів, виключали можливість звернення в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Колегія суддів вважає, що зазначені причини є поважними та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. Запровадження карантину в спірний період є загальновідомим фактом.
       З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у спадкоємця були об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, тому причини пропуску встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними.
       У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини, заслуговують на увагу, а висновок суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, є помилковим.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нової постанови, якою позовні вимоги  ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Жовтоводської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з Територіальної громади в особі Жовтоводської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року – скасувати.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Жовтоводської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини — задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю міста Жовті Води Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк у 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з Територіальної громади в особі Жовтоводської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                В.С. Городнича 

Судді:                                                                        О.В. Лаченкова

                                                                               М.Ю. Петешенкова