УХВАЛА
22 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 140/574/19
адміністративне провадження № К/9901/33850/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Волинського  окружного адміністративного суду від 14.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центуріон-Дістрібюшин» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
08.12.2020 ГУ ДПС звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на вище зазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає нормі пункту 4 частини другої статті 330 КАС, якою встановлено, що у касаційні скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
ГУ ДПС у касаційні скарзі наводить довід про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм пункту 12 статті 3, статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, пункту 10.2.10 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, без врахування висновків Верховного Суду у постановах від 08.05.2018 у справі № 809/1853/16 (адміністративне провадження № К/9901/38094/18), від 14.02.2019 у справі № 803/1623/13-а (адміністративне провадження № К/9901/5514/18), від 21.10.2019 у справі № 804/4143/18 (адміністративне провадження № 9901/17751/19), від 25.09.2018 (адміністративне провадження № К/9901/6513/18).
Постановою Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 803/1623/13-а скасовані рішення судів попередніх інстанцій, а справу направлено на новий розгляд.
Відповідно до частини шостої статті 353 КАС постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.
Відтак, вищезазначена постанова Верховного Суду не може бути прикладом правозастосування, яке повинно враховуватися судом при виборі норми права, що підлягає застосуванню, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС. 
Посилання ГУ ДПС на інші постанови Верховного Суду із зазначенням того, що викладені ними висновки не враховані судами попередніх інстанцій, самі по собі не доводять не врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, подібність яких також не обґрунтована у касаційній скарзі.
Інше застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порівняно з постановами Верховного Суду, на які ГУ ДПС посилається на підтвердження зазначеної ним підстави касаційного оскарження, обумовлено іншими обставинами у справі та неподібністю правовідносин порівняно з правовідносинами у справі № 857/8101/19. Останнє виключає підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
З урахуванням змін до   глави 2 розділу ІІІ КАС, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС    касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження рішення Волинського  окружного адміністративного суду від 14.06.2019 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2019.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ять статті 332, статтею 359 КАС,-  
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського  окружного адміністративного суду від 14.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2019 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя	Є.А. Усенко