ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/10053/15
адміністративне провадження № К/9901/54579/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
секретар судового засідання - Титенко М.П.,

за участю:
представника позивача - Логвінова С.С.
представників відповідача - Резнікова Ю.М., Сігалової М.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 у справі № 804/10053/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестмаш" до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

          Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у якому просило: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 27.07.2015 року: № 0001812201 щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 53 293 грн.; № 0001822201 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 1701180 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 850 590 грн.; № 0001802201 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у розмірі 2693150,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 673 287,50 грн.; та податкове повідомлення - рішення від 13.07.2015 року № 0010331703 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати: за основним платежем у розмірі 3 233,10 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 808,27 грн.
          В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені без урахування фактичних обставин справи та в порушення приписів податкового законодавства.         
          Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  28.09.2015, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 0001812201, № 0001822201, № 0001802201, № 0010331703. 
          Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій зазначили, що всі господарські операції укладені відповідно до основної господарської діяльності Товариства, фактичне виконання яких підтверджується належним чином оформленими первинними документами. Окремі недоліки деяких первинних документів, складених за результатами здійснення господарських операцій, за умови підтвердження їх реальності, не можуть бути достатніми та необхідним      правовими підставами для не визнання цих операцій такими, що фактично відбулися, і не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів.
          Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в яких просить їх скасувати, у задоволені позову відмовити. Вказується на те, що під час аналізу діяльності контрагентів позивача у даній справі не встановлено достатньої кількості трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, про що зазначено  в акті перевірки.
  
          У письмовому відзиві на вказану касаційну скаргу, який надійшов до Верховного Суду позивач просив її залишити без задоволення, а оскаржувані в ній рішення - без змін. 
          Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що період з 08.06.2015 по 26.06.2015 ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська на підставі направлень від 08.06.2015 №№ 219, 220, 221, 222, від 10.06.2015р. № 226, 227, від 12.06.2015 №232 згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Інвестмаш» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014.
          За результатами перевірки податковим органом був складений акт №651/04-67-22-05/31958937 від 06.07.2015 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014».
          Вказаною перевіркою встановлено порушення:
1. п.135.1, 135.2, 135.4, п.135.5.4 ст.135, п.137.1 ст.137, 138.2 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України, внаслідок чого підприємством ТОВ «Інвестмаш» занижено податок на прибуток всього на 2 693 150,00 грн. 
2. п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, внаслідок чого підприємством ТОВ «Інвестмаш» занижено податок на додану вартість у  сумі 1701180,00 грн.
3. п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 з урахуванням п.п.164.2.2 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України, підприємством не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з виплаченого доходу фізичній особі у сумі 21554,00 грн. (21554,0 х 15% = 3 233,10 грн.).
          На підставі акту перевірки №651/04-67-22-05/31958937 від 06.07.2015р. ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська були прийняті податкові повідомлення-рішення:
- від 27.07.2015 № 0001812201, яким ТОВ «Інвестмаш» зменшено суму від`ємного значення податку на додану вартість у розмірі 53 293 грн., у тому числі: за період лютий 2012 року у розмірі 26183 грн., за період травень 2015 року у розмірі 27110 грн.;
- від 27.07.2015 № 0001822201, яким ТОВ «Інвестмаш» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість: за основним платежем у розмірі 1 701 180 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 850 590 грн.;
- від 27.07.2015 № 0001802201, яким ТОВ «Інвестмаш» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств: за основним платежем у розмірі 2 693 150,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 673287,50 грн.;
- від 13.07.2015 № 0010331703, яким ТОВ «Інвестмаш» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати: за основним платежем у розмірі 3233,10 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 808,27 грн.
          Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду, який визнав протиправними та скасував зазначені податкові повідомлення-рішення.
          Разом з тим, касаційний суд вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак таке судове рішення не є такими, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.
          Так, суди попередніх інстанцій висловлюючись на аналізі приписів вимог ПК України, а також Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» прийшли до висновку про реальність укладених між ним та його контрагентами правочинів, завершеність яких підтверджена належним чином оформленими первинними документами, а відтак, позивачем правильно сформовано податковий кредит і витрати, що свідчить про безпідставність висновків податкового органу.
          Аналіз господарських операцій здійснений судами попередніх інстанцій по господарським операціям позивача з контрагентами: ПП «Енергосталь», ТОВ «Герйн Опт», ТОВ «Гатіора», ТОВ «Полімер-Торг», ТОВ «Транс Бізнес Лайн», ТОВ «Мет-Сплав», ТОВ «Днепротехком», ТОВ «Укрконсалт-2012», ТОВ «Торг Консар», ТОВ «Бідінвест Л.Т.Д.», ТОВ «Елтіс», ТОВ «Торенія», ТОВ «Кристенс», ТОВ «Стальпарк», ПП «Вальга», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ Виробниче об`єднання «Мінерали України».
          Варто зауважити, що під час перевірки податковим органом досліджувались правильність формування позивачем не тільки податкового кредиту, а й витрат, в тому числі нарахування амортизації, а також взаємовідносини позивача з іншими суб`єктами господарювання  з урахуванням специфіки діяльності. В акті перевірки зазначалось про відсутність договорів з певними контрагентами та належних первинних документів для правильного формування бухгалтерського та податкового обліку. Але судами не з`ясовано причини не надання всіх необхідних документів під час перевірки.
          Оскаржуючи податкові повідомлення-рішення, які прийняті за наслідками перевірки, позивач зазначав про не згоду з податковим органом, але не по всім фактам, які зазначені в акті перевірки. Зокрема, позивач не обґрунтовував позовні вимог по фактам взаємовідносин з ТОВ «Торг Консар», ТОВ «Будінвест Л.Т.Д.», ТОВ «Елтіс», ТОВ «Кристенс», ТОВ «Стальпарк», ПП «Вальга», які досліджувались судами, та навпаки судами не досліджувались правовідносини з  іншими контрагентами, які зазначались позивачем: ТОВ «Дерріс», ТОВ «Ривс», ТОВ «Сіріус ОПТ», ТОВ «Матадор», ТОВ «Відродження-Дніпро, ТОВ «Старт-Д», тощо. Судами попередніх інстанції не  з`ясовувалось питання  по яким фактам та взаємовідносинам з якими контрагентами податковими органами  донараховано податкові зобов`язання, оскільки в акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог податкового законодавства і й з іншими контрагентами, зокрема з ТОВ «Сігма+», ТОВ «Термінал Холдінг», ТОВ «Арт-Легон», ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Раквере», ТОВ «Екобудкомплект ТМ», ТОВ «ЗКХР», тощо. Порядок нарахування амортизації також не досліджувався. 
          В матеріалах справи відсутні певні первинні та бухгалтерські документи по деяким контрагентам, правовідносини з якими досліджувались під час перевірки. Відповідач зазначав суду, що позивачем не надано інформації та документального підтвердження щодо того, як відбувалась  передача права власності на товаро-матеріальні цінності, місце та спосіб проведення навантажувально-розвантажувальних робіт, відсутність сертифікатів якості. Поза увагою суду  залишились доводи відповідача про відсутність у контрагентів основних та трудових ресурсів,   транспортного та торговельного обладнання, матеріалів та сировини, про анулювання  свідоцтв платника ПДВ або припинення державної реєстрації певних  контрагентів, про відсутність реєстрації фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відповідно не нарахування та не утримання податку на доходи фізичних осіб, про наявність судового рішення про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ «Інвестмаш» за правопорушення передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП, тощо. 
          З урахуванням чого, Суд касаційної інстанції не може погодись із висновками судів в названій частині про дотримання позивачем податкової дисципліни під час формування ним витрат та податкового кредиту. В суді касаційної інстанції представник позивача доводив суду, що частина документів була вилучена правоохоронними органами, надавши суду протоколи обшуку від 28.04.2015 та 22.12.2015. Натомість, про вилучення документів не зазначалось під час перевірки та в судах попередніх інстанцій, та судами попередніх інстанцій цей факт не з`ясовувався.
          Судами попередніх інстанцій не досліджувалась ділова мета господарських операцій, джерела походження товару та фінансово-економічна вигода для позивача, - отримувача товарів,  послуг і їх використання у господарській діяльності. 
          Також залишено поза увагою доводи відповідача про здійснення кримінального провадження відносно директора ТОВ «Торенія» ОСОБА_6 по факту фіктивного підприємництва. Верховним Судом неодноразово в інших справах зазначалось, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року у справі №758/9746/14-к ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав за вчинення злочину передбаченого частиною першою  статті 205 КК України  з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої  статті 49 КК України  у зв`язку із закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав. Відтак, первинні документи, підписані від імені посадових осіб цього підприємства не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які є підставою для формування показників податкової звітності, тому що статус фіктивного підприємництва не сумісний з легальною діяльністю. 
          Крім того, в касаційній скарзі відповідач посилається на наявність досудового розслідування у кримінальному провадженні №32015041640000006 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України у відношенні посадових осіб позивача. Вказані в сукупності обставини зумовлюють необхідність дослідження руху даного кримінального провадження та встановлення обставин пов`язаності його із змістом виявлених відповідачем порушень в названому акті перевірки. 
          Відповідно до приписів статті 2 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          В силу пункту 1 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.
          В свою чергу за правилами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Дане положення кореспондується з приписами статті 160 КАС України, згідно якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
          Верховний Суд наголошує, що Товариство звертаючись до суду першої інстанції просив визнати протиправним та скасувати 4-ри податкових повідомлення-рішення, а саме: № 0001812201, №0001822201; № 0001802201 від 27.07.2015, та №0010331703 від 13.07.2015. 
          Як вже зазначалось, суди попередніх інстанцій задовольняючи позов повністю не надали оцінки податковому повідомленню-рішенню відповідача №0010331703 від 13.07.2015, яким  ТОВ «Інвестмаш» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати: за основним платежем у розмірі 3233,10 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 808,27 грн.
          Варто зауважити, що згідно із частиною четвертою статті 242 КАС України (в чинній редакції)  судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          Таким чином, у зв`язку із виявленими Судом касаційної інстанції обставинами,  в тому числі не розгляду судами попередніх інстанції заявлених Товариством позовних вимог в повному обсязі, які є обов`язковими для правильного вирішення даної справи, а також вихід за межі позовних вимог без наведення належного мотивування, ухвалені рішення судів попередніх інстанцій в даній справі мають бути скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
          Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Згідно статті  159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення суду першої інстанції) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Керуючись статтями 132, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд - 

ПОСТАНОВИВ:

          Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.
          Скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 у справі № 804/10053/15.
          Справу № 804/10053/15 направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва  С.С. Пасічник