ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 820/2005/18
адміністративне провадження № К/9901/68707/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П., 

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року (колегія складі суддів Макаренко Я.М., Мінаєва О.М. , Бартош Н.С.)
у справі № 820/2005/18 
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 
про скасування наказу.

І. РУХ СПРАВИ

1.          21.03.2018 до Харківського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.
2.          Позивачі просили суд скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №39 від 16.02.2018 "Про включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягає продажу на земельних торгах" в частині включення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 18 га на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району, Харківської області до переліку земельних ділянок сільськогоспродарського призначення державної власності, право на які підлягає продажу на земельних торгах.
3.          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 у задоволенні позову відмовлено.
4.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2018, скасовано  рішення суду першої інстанції та прийнято нове про задоволення позову.
5.          20.12.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
6.          16.01.2019 відкрито касаційне провадження. 
7.          13.02.2019 від позивачів надійшов відзив на касаційну скаргу. 

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.          29.09.2017 позивачами (кожним окремо), як учасниками бойових дій, було подано до Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області для подальшого надання у власність.
9.          Листами Головне Управління Держгеокадастру в Харківській області відмовило заявникам у надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначивши, що п.14 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема, першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Тобто, не передбачено право на першочергове відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. По-друге, зазначені земельні ділянки не входять до переліку земельних ділянок, які плануються передати учасникам АТО.
10.          Зазначені відповіді були оскаржені до суду (справа №820/297/18 за позовом ОСОБА_5 , справа №820/295/18 за позовом ОСОБА_1 , справа №820/294/18 за позовом ОСОБА_2 , справа №820/293/18 за позовом ОСОБА_7 , справа №820/298/18 за позовом ОСОБА_6 , справа №820/296/18 за позовом ОСОБА_3 ).
11.          Наказом Головного управління в Харківській області від 16.02.2018 № 39 «Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягають продажу на земельних торгах» постановлено включити до Переліку земельні ділянки згідно з додатком 1 до наказу, а саме: земельну ділянку площею 18,0000 га що розташована на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 3,5000 га, що розташована на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
12.          Вказаний наказ в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягають продажу на земельних торгах земельної ділянки площею 18,0000 га, став підставою для звернення позивачів до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13.          Позивачі вимоги обґрунтовували тим, що мають право на належний розгляд відповідачем клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для подальшого отримання земельних ділянок у власність. Проте права позивачів не можуть бути реалізовані, оскільки Держгеокадастру включив бажані до відведення земельні ділянки до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Це також призвело до порушення прав позивачів на розгляд їх заяв відповідно до процедури, встановленої ЗК України та унеможливило такий розгляд у майбутньому, так само як і виконання судових рішень, що набрали законної сили.
14.          Відповідач проти позову заперечував. Позивачі звертались до Держгеокадастру із заявами про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Дозволи не було надано. Отже, позивачів не мають будь-яких прав на земельну ділянку, що була включена до переліку земельних ділянок, право на які підлягають продажу на земельних торгах, а тому й їхні права не порушено. Крім того, навіть надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не свідчить про наявність у неї будь-якого права на таку земельну ділянку, оскільки не означає, що згодом буде прийнято позитивного рішення про надання її у приватну власність.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

15.          Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що земельні торги не проводяться при наданні земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Тобто, при винесенні оскаржуваного наказу відповідач діяв в межах наданих повноважень.
16.          Водночас, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про наступну передачу такої земельної ділянки особі. Позивачі не отримали дозволів, не замовляли самостійно проектів землеустрою, а тому не приступили до реалізації вказаного права. Включення земельного масиву до переліку земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах, не позбавляє позивачів права обрати іншу, вільну земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності.
17.          Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку та задовольнив позов.
18.          Позивачі, які мають статус учасника бойових дій, розпочали процедуру реалізації їх права на отримання безоплатно у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації. Проте рішення про надання дозволу або відмову в його наданні прийнято не було, лише надано з цих питань інформаційні листи.
19.          Існує ряд судових рішень, що мають преюдиційне значення, і повинні бути враховані при вирішенні цього спору. Судовими рішеннями підтверджено факти неналежного розгляду заяв позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а також встановлено неприйняття відповідачем жодного рішення за результатами розгляду таких заяв. Наявність судових рішень, які набрали законної сили і якими відповідача зобов`язано розглянути заяви про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, породжує у позивачів «законне очікування» на розгляд їхніх заяв та передачу їм земельних ділянок у власність без проведення земельних торгів.
20.          Вказані дії відповідача фактично позбавили позивачів можливості реалізувати їх законне право на вирішення питання з безоплатної передачі земельних ділянок без проведення земельних торгів. Отже, відповідач передчасно включив земельні ділянки до переліку земель, право на які підлягає продажу на земельних торгах.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

21.          У касаційній скарзі скаржник посилається на такі порушення судом норм матеріального та процесуального права:
А) позивачі не мають жодних прав на земельну ділянку, що була включена до переліку земельних ділянок, право на які підлягають продажу на земельних торгах, а тому й відсутнє порушення права. Суд апеляційної інстанції безпідставно пов`язує прийняття наказу від 16.02.2018 № 39 «Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягають продажу на земельних торгах» з порушенням інтересів позивачів на земельні ділянки;
Б) до апеляційної скарги додано копії довіреностей від позивачів. Проте не додано жодного документа, яким підтверджується наявність у представника за довіреністю статусу адвоката та права на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката України, ордеру тощо). Крім того, дана справа не віднесена до справ незначної складності, тому представництво має здійснювати виключно адвокат.
22.          У запереченні на касаційну скаргу позивачі просять залишити рішення без змін, посилаючись на ті самі аргументи, якими обґрунтовували позов. 
Крім того, з огляду на характер спірних взаємовідносин, справа з оскарження наказу є малозначною, незважаючи на те, що суд першої інстанції окремо її такою не визнавав. Таким чином, представником у даній справі може бути фізична особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. 
Крім того, юридичний супровід справи здійснювало адвокатське бюро «ОРІЩЕНКО» з березня 2018 року на підставі укладених з позивачами договорами про надання юридичної допомоги. Представник за довіреністю в період подання апеляційної скарги була штатним працівником адвокатського бюро на посаді юриста.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про наявність підстав для  задоволення касаційної скарги.
24.          Ключовим правовим питанням спору є оцінка правомірності рішення про включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які підлягають продажу на земельних торгах, в той час як щодо цієї ж ділянки було розпочато реалізацію прав на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства безоплатно в порядку, передбаченому ст. 121 ЗК України. 
25.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача у справі були обґрунтованим, тому позов задовольнив.
26.          Верховний Суд з цим висновком не погоджується. 
27.          Наказом Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 16.02.2018 № 39 «Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягають продажу на земельних торгах» постановлено включити до Переліку земельні ділянки згідно з додатком 1 до наказу, а саме: земельну ділянку площею 18,0000 га, що розташована на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 3,5000 га, що розташована на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
28.          Саме на цю земельну ділянку претендували позивачі в порядку безоплатної приватизації (клопотання про надання дозволу від 29.09.2017).
29.          03.04.2016 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів" від 18.02.2016 № 1012-VІІІ, відповідно до якого з 03.04.2016 право оренди земельної ділянки, зокрема, для особистого селянського господарства, набувається на конкурентних засадах (земельних торгах), тому правові підстави для передачі земельних ділянок без проведення земельних торгів відсутні.
30.          Зміст статті 136 ЗК України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.
31.          Відповідач, реалізовуючи свої повноваження організатора земельних торгів, прийняв відповідний наказ про перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.
32.          Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що права позивачів порушено, оскільки такі мають законні очікування щодо відведення їм земельних ділянок. 
33.          Верховний Суд з такими мотивами не погоджується з огляду на таке.
34.          На час прийняття наказу Головного управління в Харківській області від 16.02.2018 №    39 «Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягають продажу на земельних торгах» тривали судові спори щодо протиправності відмови у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок. 
35.          Однак оскарження цих відмов у судовому порядку не є правовою перешкодою для реалізації органом Держгеокадастру повноважень щодо організації земельних торгів. 
36.          Суди не застосовували заходів забезпечення позову та не забороняли відповідачу приймати рішення про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягають продажу на земельних торгах.
37.          За наслідками розгляду судових справ, рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 у справі №820/295/18, від 12.02.2018 у справі №820/297/18, від 01.03.2018 у справі №820/294/18 встановлено протиправність бездіяльності відповідача з розгляду заяв позивачів про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою у зв`язку з неналежним їх розглядом всупереч приписам чинного законодавства, оскільки за наслідками розгляду звернень позивачів, рішення прийнято не було, та зобов`язано повторно їх розглянути.
38.          Тобто суди не визнали за позивачами права на одержання дозволів на розробку проектів землеустрою, а лише констатували необхідність повторного розгляду їх заяв та прийняття відповідних рішень. 
39.          Посилання представника Позивачів на те, що останні розпочали процедуру реалізації їх права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а також спростовується тим, що Позивачі не отримали від Головного управління дозволів, не замовляли самостійно проектів землеустрою, а тому не приступили до реалізації вказаного права.
40.          Відтак, позивачі не мали прав на зазначені земельні ділянки, а їх певна заінтересованість саме в цих ділянках не може бути підставою для обмеження законних повноважень органу Держгеокадастру і, тим більше, для визнання його рішень протиправними саме з цієї підстави.
41.          Отже, оскаржуваним наказом Головного управління жодним чином не порушено права Позивачів в отриманні безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, та жодним чином не обмежено вказане право у протиправний, незаконний спосіб.
42.          Інші доводи касаційної скарги не впливають загальні висновки суду, тому їх докладний аналіз є недоцільним.
43. Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
44.          За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
45.          Скаржник є суб`єктом владних повноважень, тому судові витрати йому не відшкодовуються.

Керуючись ст. 351, 352, 355, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити.
2.          Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року скасувати.
3.          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року  залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб