ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4947/20                                Головуючий суддя І інстанції Маньковська  О. О.
Провадження № 22-ц/818/5303/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про спонукання виконати або припинити певні дії

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року                             м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді - Яцини В.Б.
суддів:                 - Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря : Семикрас О.В.,
       розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2020 року, постановлену у складі головуючого судді Маньковської О.О., по цивільній справі  за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення неправильності в актовому записі та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:

07 вересня 2020 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 17.08.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 
01 липня 2020 року висновком Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовлено в задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю підстав для її задоволення згідно з вимогами статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".
У поданій заяві до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пазич М.М. просив встановити неправильність в актовому записі цивільного стану, а саме - в актовому записі про народження ОСОБА_1 за № 3, складеному 29.01.1949 року виконавчим комітетом Бражинської сільської ради Нововодолазького району Харківської області щодо неправильності дати народження дитини, яка вказана ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість правильної дати народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни в актовий запис цивільного стану - актовий запис про народження ОСОБА_1 за № 3, складеному 29.01.1949 року виконавчим комітетом Бражинської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, змінивши дату народження дитини з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить просить скасувати ухвалу  та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вказав, що його заява підлягає розгляду у цивільному судочинстві. Він звернувся до суду щодо відображення достовірної інформації про дату народження в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.
Посилається на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.
       Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогами оскаржене судове рішення відповідає. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Для правильного визначення підвідомчості спору визначальне значення мають підстави та предмет позову, тобто зміст спірних правовідносин, характер спору, а також - суб`єктний склад осіб. 
Відповідно до статті 2 ЦПК України: 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦК України: 
1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Цивільною справою за змістом ст. 4 ЦК України є справа, в межах якої розглядається заява (позов) фізичної особи про захист її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, які мають приватно-правовий, тобто цивільний, характер. 
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі з посиланням на вказану норму ст. 186 ЦПК України суд першої інстанції послався на те, що у даному випадку предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану, внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу публічної влади, а не наявність в особи особистого немайнового права. Встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а оскарження відмови органу реєстрації актів громадянського стану внести зміни до актового запису чи відновити актовий запис здійснюється у порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_1 , він не згідний з тим, що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України н6еправимірно відмовило йому у внесенні змін до актового запису про народження, а саме про зміну дати його народження, що йому необхідно для підтвердження свого права на спадщину. 
При цьому позивач послався на п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі- Правила), затв. Наказом МЮ України 12.01.2011 про те, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, а також - на правову позицію, яка викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17, згідно якої суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату. 
Відповідно до змісту п.п. 2.13, 2.13.1, 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є відповідне рішення суду, а саме - постанова адміністративного суду. 
У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.
Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказав, що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовив йому у внесенні змін до актового запису про народження, а саме - у зміні дати його народження, посилаючись на недоведеність фактичної дати народження, зокрема - відсутність дублікату медичного свідоцтва про народження дитини. Він з цим не згідний, оскільки дійсна дата його народження вказується у свідоцтві про народження, військовому квитку, вкладенні у трудову книжку, паспорті, у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу. 
З огляду на вищевказане, позивач просить суд встановити неправильність зазначення в актовому записі існуючої дати народження позивача, що за своїм змістом слід суду розцінювати як підставу цього позову, а не як позовну вимогу що підлягає вирішенню у резолютивній частині рішення, а також ОСОБА_1 , заявив позовну вимогу - зобов`язати відповідача внести зміни у відповідний актовий запис цивільного стану про дату народження позивача (а.с. 3-6) 
Слід зазначити, що з приводу предмету цього позову між сторонами у даній справі відсутні цивільно-правові стосунки приватного характеру, які б мали ознаки рівності суб`єктів, що притаманне цивільним правовідносинам. На відміну від цього відповідач по відношенню до позивача виконує владні адміністративні функції державної реєстрації актів цивільного стану, в межах яких у даному випадку були заявлені позовні вимоги.
Таким чином, у даному випадку виник спір фізичної особи з суб`єктом владних повноважень щодо правомірності його дій/бездіяльності, який згідно вказаних норм процесуального права розглядається у порядку адміністративного судочинства.
Заявлені у позові вимоги не є заявою про встановлення юридичного факту, дати його народження, оскільки їх підставою є доводи позивача про неправомірність дій відповідача у сфері публічно-правових відносин. З аналізу позовних вимог ОСОБА_1 та їх фактичного та правого обґрунтування вбачається, що підставою звернення його до суду є незаконна відмова відповідача щодо внесення змін до актового запису про його народження, а не захист права на спадщину, про що також свідчить той факт, що позивач не зазначив у позові зацікавлених осіб - інших спадкоємців чи орган місцевого самоврядування у разі їх відсутності. Спір у справі, що розглядається, виник у зв`язку з відмовою відділу РАЦС внести зміни до відповідного актового запису на підставі заяви ОСОБА_1 . 
Той факт, що правові акти органу публічної влади можуть мати приватно-правові наслідки, не виключає публічно-правого характеру спору з урахуванням його суб`єктного складу, підстав та предмету позову. В результаті задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 отримає можливість виправлення дати народження у актовому запису цивільного стану шляхом оформлення нового документу, який може бути лише доказом, а не юридичним фактом, на підставі якого ОСОБА_1 отримає спадкові права. Тобто про захист цивільного права чи інтересу у такому спорі не йдеться.
З огляду на це колегія суддів не вбачає підстав для застосування згаданої правової позиції, яка була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та в аналогічній постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17, які не є релевантними за обставинами справи до цієї справи.
Відділ РАЦС є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу. Спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є публічно-правовим, тому належить до адміністративної юрисдикції.
Таким чином, аналіз вищевказаних правових норм Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, а також положення статей 1, 4, 19 КАС України з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції, що спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав колегія суддів апеляційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року -залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                                        В.Б. Яцина.

Судді                                                                                                      І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.