Номер провадження: 33/813/1454/20
Номер справи місцевого суду: 507/1233/20 
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       18.12.2020 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Гавриленко М.А.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова є незаконною, місцевий суд поверхово та формально розглянув справу, висновок місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт наголошує, що він не керував мопедом по вул. Кошового у смт Любашівка, поліцейськими не надано жодного належного та допустимого доказу того, що саме ОСОБА_1 керував мопедом у стані алкогольного сп`яніння, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є лише свідками проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та не підтверджують факт керування ним мопедом. У матеріалах справи відсутні докази зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відсторонення його від подальшого керування, вилучення транспортного засобу на арешт майданчик або передачу керування ним іншій особі, вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія або притягнення його до адміністративної відповідальності у разі відсутності такого посвідчення, не зазначено конкретно яким транспортним засобом на думку поліцейського керував ОСОБА_1 . 
Апелянт вказує, що місцевий суд, задовольнивши клопотання про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , розгляд справи не відклав та послався на неможливість їх прибути до суду, у зв`язку з запровадженим карантином, чим на думку апелянта, суд порушив право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки ці свідки могли спростувати факт керування ОСОБА_1 мопедом. Як вважає апелянт, письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою. 
Крім того, апеляційна скарга містить посилання, що на офіційному сайті Верховної Ради ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та ухвалення оскаржуваної постанови, передбачено відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тобто, на думку ОСОБА_1 , суть адміністративного правопорушення викладена у оскаржуваній постанові не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, апелянт зауважує, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 повідомлявся телефонограмою про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції через свого захисника – адвоката Опалько О.М. 
Повноваження адвоката Опалько О.М. на представництво Рижака В.Д. підтверджуються ордером серії ОД № 515633 від 13.11.2020 року та договором про надання правової допомоги від 13.11.2020 року, з якого вбачається надання правової допомоги адвокатом в Любашівському районному суді Одеської області.
В матеріалах справи відсутні дані про розірвання договору про надання правової допомоги між адвокатом Опалько О.М. та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, при виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).
У рішенні ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» зазначено, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.
За положеннями статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
При зверненні з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції апелянтом не надано до суду дані про наявні в нього засоби зв`язку, що дозволять суду оперативно здійснити повідомлення апелянта про дату, час та місце розгляду справи (номер телефону, адресу електронної пошти), у зв`язку з чим апеляційним суд вважає за можливе повідомити апелянта через адвоката, який надавав правову допомогу в суді першої інстанції. 
Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна в розумні інтервали час цікавитись про стан судового провадження щодо нього. Крім того, інформація про дату, час та місце судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП розміщена на офіційному сайті «Судова влада», в розділі «Стан розгляду справ» за номером даної справи. 
Проте, апелянт ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання до суду апеляційної інстанції, про причини своєї неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Відповідно положень ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу.
Дослідивши уважно матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Стаття 1 КУпАП встановлює, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до приписів статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.
Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.
Згідно статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оскаржувана постанова судді місцевого суду відповідає вказаним вимогам закону, є обґрунтованою та законною, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, з огляду на наступне.
У своїх діях під час складання матеріалів про адміністративні правопорушення поліцейські повинні керуватись положеннями КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція від 09.11.2015 року), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок від 17.12.2008 року), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція від 07.11.2015 року).
Приписами ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно Інструкції від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №399490 від 01.09.2020 року, водій ОСОБА_1 01 вересня 2020 року об 11 год. 37 хв. в смт. Любашівка Одеської області, по вулиці Кошового, керував мото «МТ6OQT-22», державний номер відсутній, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Результат тесту склав 2,30 ‰. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3). 
В матеріалах справи наявна роздруківка тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», прилад ARCB 0222, принтер ARCC 5320, тест № 474, з якої вбачається, що результат тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння склав 2,30 ‰, даний результат ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а. с. 2).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що огляд проведений за допомогою приладу «Драгер», у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Результати огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 склали 2,30 ‰. ОСОБА_1 згоден з такими результатами, про що засвідчив своїм підписом в даному акті. Вказаний акт також підписаний свідками події ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до пояснень, наданих 01.09.2020 року свідком ОСОБА_6 , 01.09.2020 року об 11 год. 49 хв. в присутності останнього проводився огляд водія ОСОБА_1 , який керував мото «МТ6OQT-22», на факт вживання алкогольних напоїв. Після продуву приладу «Драгер» результат тесту показав 2,30 ‰ (а. с. 4).
Згідно пояснень, наданих свідком 01.09.2020 року ОСОБА_5 , 01.09.2020 року об 11 год. 49 хв. останній був свідком, коли водій ОСОБА_1 продув прилад «Драгер» для визначення вмісту алкоголю, так як від нього був дуже різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Результат тесту показав 2,30 ‰ (а. с. 5).
В матеріалах справи наявний компакт-диск з відеофайлами з нагрудних камер поліцейських, а саме з відеозаписом подій, які мали місце 01.09.2020 року за участі ОСОБА_1 , який в присутності двох свідків пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат склав 2,30 ‰ (а. с. 7).
Слід зазначити, що відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису. 
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає докази, які приєднано до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 та які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи, є: достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 01.09.2020 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував мопедом за вказаних обставин, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності підписав протокол про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тим самим підтвердив факт ознайомлення з цим протоколом, при цьому не зазначив в даному протоколі пояснення чи зауваження до нього, зокрема не вказав про те, що не погоджується, що керував мопедом, а тому такі доводи апеляційної скарги розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення на стадії розгляду справи в апеляційному суді.
Щодо тверджень апелянта, що письмові пояснення свідків не можуть бути взяті судом до уваги без надання пояснень у суді під присягою, та свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 могли спростувати те, що ОСОБА_1 керував мопедом, апеляційний суд зауважує наступне.
Відповідно до ст. 251 КУпАП пояснення свідків відноситься до доказів в справі про адміністративне правопорушення. 
Системний аналіз ст. 266 КУпАП, п. 6 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року, п. 4 Порядку від 17.12.2008 року, п. 4 Розділу Х Інструкції від 07.11.2015 року, а саме огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, дає підстави вважати, що чинне законодавство зобов`язує працівників поліції запрошувати свідків для здійснення процедури огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проте не ставить вимог для запрошення таких свідків при зупиненні особи, яка на думку працівників поліції, керує транспортним засобом у стані сп`яніння. 
Таким чином, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 могли і не бути свідками керування ОСОБА_1 мопедом, оскільки такі свідки були запрошені поліцейськими вже після встановлення поліцейськими підстав, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, та лише для засвідчення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння відповідно до законодавства. 
Крім того, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 17.11.2020 року надали до місцевого суду письмові заяви, в яких пояснили, що свідчення, які вони надали під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтримують та доповнень не мають (а. с. 14, 15). 
Також, пояснення свідків від 01.09.2020 року узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, а тому такі пояснення є належними та допустимими, у зв`язку з чим, будь-які сумніви у їх достовірності та істинності у суду апеляційної інстанції відсутні.
Щодо доводів апелянта, що суть адміністративного правопорушення, що викладена в оскаржуваній постанові, не відповідає диспозиції ст. 130 КУпАП, оскільки на офіційному сайті Верховної Ради ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та ухвалення оскаржуваної постанови, передбачено відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, апеляційний суд зазначає наступне.
Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 2617-VIII). Закон № 2617-VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, проте був відтермінований і набрав чинності 1 липня 2020 року.
Підпунктом 4 пункту 1 Розділу 1 Закону № 2617-VIIІ внесено зміни до КУпАП, а саме статтю 130 викладено в новій редакції.
Тобто, із набранням чинності Закону № 2617-VIIІ ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 Закону № 2617-VIIІ КК України доповнено статтею 286-1, що передбачала відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
17.06.2020 року прийнято Закон України № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 720-IX), який набрав чинності 03.07.2020 року.
Підпунктом 1 пункту 117 Розділу 1 Закону № 720-IX встановлено у розділі I у пункті 1 Закону № 2617-VIII виключити підпункти 2-4, 7, 9 і 10.
Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 року, проте Законом № 720-IX 03.07.2020 року даний підпункт виключено із Закону № 2617-VIII.
З підпункту 2 пункту 117 Розділу 1 Закону № 720-IX вбачається, що у розділі I у пункті 2 Закону № 2617-VIII також виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави вважати Закон № 2617-VIII змінив редакцію статті 130 КУпАП, проте Закон № 720-ІХ ці зміни скасував, тобто з 03 липня 2020 року диспозиція статті 130 КУпАП є чинною в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Внесення таких змін до КУпАП відповідає вимогам частини четвертої статті 2 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Згідно з Указом Президента «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» офіційними друкованими виданнями є: «Офіційний вісник України»; газета «Урядовий кур`єр». Офіційними друкованими виданнями, в яких здійснюється офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України, є також газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України». Офіційним друкованим виданням, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень «Офіційний вісник Президента України». Нормативно-правові акти, опубліковані в інших друкованих виданнях, мають інформаційний характер і не можуть бути використані для офіційного застосування.
Як вбачається із сайту «База даних «Законодавство України» за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/main, База даних «Законодавство України» має інформаційний характер і не є офіційним друкованим виданням. Вона використовується згідно із Положенням про веб-ресурси Верховної Ради України.
Згідно з Положенням про веб-ресурси Верховної Ради України, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 19 травня 2015 року № 699, веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення діяльності Верховної Ради України, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю.
Отже, База даних «Законодавство України» має інформаційний характер, а тому не може бути застосована як офіційне видання.
Тому, суд першої інстанції правомірно застосував до вказаного правопорушення норму ст. 130 ч. 1 КУпАП.
З огляду на зазначене, посилання апелянта, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підлягають задоволенню.
Позиція апелянта, яку той висловив в апеляційній скарзі та його процесуальна поведінка, пов`язана з наданням пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Враховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, внаслідок чого немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
При цьому судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного та безальтернативного адміністративного стягнення, яке передбачене санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе