16.11.20
22-ц/812/1806/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 2-н-1049/2008 
Номер провадження 22-ц/812/1806/20 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.

Постанова
іменем України

16 листопада 2020 року         м. Миколаїв         Справа №2-н-1049/2008
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Колосовського С.Ю., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д., 
без участі учасників справи переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Селищевої Л.І., у приміщенні цього суду, у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

25 серпня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» (далі – ТОВ «ФК «Профкапітал» або Товариство) звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 03 листопада 2008 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованості за кредитним договором.
Заява мотивована тим, що 03 листопада 2008 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованості за кредитним договором №75-АА2006 від 12 грудня 2006 року у сумі 11 270, 33 грн., а також судового збору у сумі 25,50 грн. та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
На даний час на виконанні в Першому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження №50793360 з примусового виконання зазначеного судового наказу. 
05 травня 2020 року відбувся аукціон з продажу прав вимоги ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» за Лотом № GL16N617663. 
Згідно Протоколу № UA-EA-2020-04-10-000007-b від 05 травня 2020 року переможцем аукціону стало ТОВ «ФК «Профкапітал». 
За результатами аукціону між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та Товариством було укладено, зокрема, договір № 000007/Ф від 04 червня 2020 року, за яким Банк відступив Товариству права вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 75-АА2006 від 12 грудня 2006 року, в обсязі та на умовах, що існуватимуть на дату відступлення прав вимоги, а набувач сплатив кредитору їх вартість.
Посилаючись на те, що ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ТОВ «ФК «Профкапітал» в повному обсязі виконані зобов`язання, що випливають із зазначеного договору відступлення прав вимог, а отже ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» перестало бути стороною кредитного договору, на підставі статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статей 55, 442 ЦПК України, заявник просив замінити стягувача у виконавчому провадженні № 50793360 з ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» на ТОВ «ФК «Профкапітал».
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2020 року заяву задоволено. 
Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні № 50793360 з примусового виконання судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2008 року № 2-н-1049/2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» (правонаступник ВАТ «КБ «Хрещатик») заборгованості у сумі 11 270,33 грн., сплаченого судового збору - 25,50 грн. та витрат за інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи - 15,00 грн., а всього - 11 310,83 грн. з Публічного  акціонерного  товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на його процесуального правонаступника – ТОВ «ФК «Профкапітал».
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Товариство за договором відступлення права вимоги від 04 червня 2020 року набуло права вимоги до боржників, що належали первісному кредитору ПАТ «КБ «Хрещатик», у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали суду, просив її скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Профкапітал».
Зазначав, що заявник не надав жодного належного та допустимого доказу про те, Товариством була сплачена ціна, визначена п. 4 договору про відступлення права вимоги, а томі відсутні докази фактичного укладання цього договору. При цьому, ОСОБА_1 посилався на висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені в постанові від 17 січня 2020 року по справі №916/2286/16, в якій зазначено, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником. 
Крім того, вказував, що в порушення умов договору, він не був повідомлений про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Також, відповідно до п. 2 Договору передбачено, що права кредитора за основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі і на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Корабельним районним судом м. Миколаєва виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку 11 310, 83 грн. кредитної заборгованості, натомість у договорі про відступлення права вимоги зазначена заборгованість у сумі 20 137,96 грн., що не відповідає дійсності та порушує вимоги договору та закону. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Профкапітал», посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення.
У судове засідання заявник та боржник не з`явилися, надіслав заяви про розгляд справи без їхньої участі.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 03 листопада 2006 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованості за кредитним договором №75-АА2006 від 12 грудня 2006 року у сумі 11 270, 33 грн., а також судового збору у сумі 25,50 грн. та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 5).
Згідно з Інформації про виконавче провадження на даний час на виконанні в Першому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження №50793360 з примусового виконання зазначеного судового наказу (а.с. 6-8).
05 травня 2020 року відбувся аукціон з продажу прав вимоги ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» за Лотом № GL16N617663. 
Згідно Протоколу № UA-EA-2020-04-10-000007-b від 05 травня 2020 року переможцем аукціону стало ТОВ «ФК «Профкапітал» (а.с. 9). 
За результатами аукціону 04 червня 2020 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «ФК «Профкапітал» було укладено договір №000007/Ф про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 35 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами Додатку № 1 до Договору, Банк відступив, а Товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75-АА2006 від 12 грудня 2006 року на суму 20 137 грн. 96 коп. (а.с. 10-11, 12-13).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. 
Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
До того ж виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» як підстава закінчення виконавчого провадження.
          Звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача, ТОВ «ФК «Профкапітал» надало суду завірену копію договору відступлення прав вимоги від 04 червня 2020 року, укладеного між ПАТ « КБ «Хрещатик»» та ТОВ «ФК «Профкапітал», за умовами якого Товариство отримало право вимоги за кредитним договором, боржником за яким є ОСОБА_1 .
       Указаний договір відступлення прав вимоги є чинним і у встановленому законом порядку не був розірваний і не визнаний недійсним. Додані до договору документи, зокрема реєстр боржників, свідчать про відступлення і передання права вимоги до боржника ОСОБА_1 . За такого, ТОВ «ФК «Профкапітал»» є новим стягувачем ОСОБА_1 за кредитним договором, за невиконання умов якого судовим рішенням була стягнута заборгованість.
       Посилання ОСОБА_1  про не надання доказів сплати грошових коштів за договором відступлення прав вимоги, а відтак й не переходу права вимоги у зв`язку з не набранням чинності цим договором не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для висновку про не набуття заявником прав вимоги, оскільки правовідносини за указаним договором виникли між Банком та Товариством, і жоден з них наразі не заявив про їх не укладення (розірвання, недійсність), у зв`язку з невиконанням умов договору іншою стороною. 
Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. 
В пункті 4 договору відступлення прав вимоги сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами відповідно до цього договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 118 677,83 грн., без ПДВ, що складає ціну договору. Ціна договору сплачена новим кредитором на користь Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором в складі загальної ціни продажу лоту GL16N617663 на підставі протоколу електронного аукціону UA-EA-2020-04-10-000007-b від 05 травня 2020 року складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор. 
До відзиву на апеляційну скаргу на підтвердження зазначеного Товариством  апеляційному суду надані платіжні доручення №89, 90 від 21 травня 2020 року про сплату на користь Банку 7 450 000 грн. та 5 130 000 грн. 
Доводи апеляційної скарги стосовно неповідомлення боржника про укладення договору відступлення прав вимоги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки відповідно до положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виконання умов договору не впливає на його дійсність. Як вбачається зі змісту договору, сторони передбачили, що відповідно до ст. 516 ЦК України Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку з неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржників про відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим виконання боржниками зобов`язань за основними договорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами до моменту повідомлення відповідного із Боржників про відступлення прав вимоги вважається належним виконанням зобов`язань. 
Посилання ОСОБА_1 на невідповідність розміру заборгованості за кредитним договором, який перейшов до ТОВ «ФК «Профкапітал», не має правового значення для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, з примусового виконання судового рішення, яким визначено розмір заборгованості, що підлягав стягненню за кредитним договором.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного та цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Враховуючи викладене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 
Головуючий Н.В. Самчишина
Судді С.Ю. Колосовський
Т.В. Серебрякова 

Повний текст постанови виготовлений 16 листопада 2020 року.