ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року                                                                                      Справа № 918/388/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Гладка Л.А. 
за участю представників сторін:
позивача:Юнко М.В.   
відповідача:   Матвіїв В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на рішення господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 р. повний текст складено 16.09.2020 р. та на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 р. повний текст складено 29.09.2020 р. у справі №918/388/20, постановленні суддею Церковною Н.Ф. 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" (45725, Волинська область, Горохівський р-н, с. Звиняче, вул. Привокзальна, 17, код ЄДРПОУ 39137820) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" (45605, Волинська область, Луцький р-н, с. Боратин, вул. Шкільна, 74, код ЄДРПОУ 38768183) 
про стягнення заборгованості в сумі 1 900 000,00 грн

          У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" про стягнення заборгованості в сумі 1 900 000, 00 грн.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 року позов задоволено,  стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" 1 900 000, 00 грн - попередньої оплати за договором № 10/05/19/1 від 10.05.2019 року та 28 500,00 грн - судового збору.
Додатковим рішенням від 28.09.2020 р. стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД"  56 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням та додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить відстрочити сплату судового збору, скасувати рішення господарського суду Рівненської області  від 09.09.2020 р. по справі №918/388/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Агро фонд». Скаржник також просить апеляційний суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Рівненської області  від 28.09.2020 п. по справі №918/388/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника ТОВ «Агро фонд» про ухвалення додаткового рішення про відшкодування  судових витрат. 
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №918/388/20 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л.,  суддя Василишин А.Р.,  суддя Бучинська Г.Б.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 р. відмовлено у задоволенні  клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Старосілля» про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на рішення господарського суду Рівненської області від 09.09.2020р. та на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 28.09.2020р. у справі №918/388/20 - залишено без руху. Зобов`язано апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 42 750 грн., подати докази на підтвердження повноважень Федчука М.П. на підписання апеляційної скарги (наказ про призначення директором товариства, витяг з Статуту, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тощо).
02.11.2020 р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 р. та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 р. у справі №918/388/20, справу призначено до розгляду. 
26.11.2020 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" надійшла заява про скасування рішень суду першої інстанції та залишення позовної заяви без розгляду, оскільки ухвалюючи рішення, суд першої інстанції  не врахував того, що адвокатом  Юнко М.В. не було  надано доказів для підтвердження своїх повноважень. Відтак, на думку апелянта адвокат Юнко М.В. не мала  повноважень підписувати  позов від імені  ТОВ «Агро фонд».
30.11.2020 р. на адресу апеляційного господарського суду від представника  ТОВ «Агро фонд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 р. у справі №918/388/20 та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області  від 28.09.2020 р.  у справі №918/388/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без  задоволення. 
15.12.2020 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконферненції у справі №918/388/20, забезпечення проведення якої просить доручити Західному апеляційному господарському суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 р. у зв`язку з технічною неможливістю забезпечити проведення відеоконференції відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №918/388/20.
16.12.2020 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду від представника  ТОВ «Агро фонд» надійшли заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" про скасування  рішень суду першої інстанції та залишення позовної заяви без розгляду, у вказаних запереченнях представниця ТОВ «Агро Фонд» просить відмовити в задоволення заяви ТОВ «Мрія Старосілля» про скасування рішень суду першої інстанції та залишення позовної  без розгляду від 25.11.2020 р.  
Відповідно до відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя Василишин А.Р. з 16.12.2020 р. перебуває на лікарняному.
Розпорядженням керівника апарату суду  від 16.12.2020 р. призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №918/388/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №918/388/20 у складі головуючий суддя Філіпова Т.Л.,  суддя Бучинська Г.Б.,  суддя Мельник О.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на рішення господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 р. та на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 р. у справі №918/388/20 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б.,  суддя Мельник О.В.
Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" про залишення позовної заяви без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що до Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОНД» підписана представницею Юнко  М.В., на підтвердження своїх повноважень представниця надала копію ордера серії ВС №1022314 від 27.04.2020 року про надання правничої (правової допомоги) ТОВ «Агро фонд» та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/8833 від 28.02.2013 р. Поданий адвокатом Юнко М.В. ордер не містить жодних обмежень для представника щодо вчинення дій на користь довірителя. 
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ордер є достатньою підставою для представлення клієнта у суді та є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Таким чином, повноваження представника позивача підтверджені належним чином.
Також колегія суддів враховує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля", користуючись процесуальними правами позивача, мало можливість висловити заперечення щодо дій представника у разі незгоди з ними та направити суду першої інстанції заяву про залишення позовної заяви без розгляду, однак не скористалось цим правом та будь-яких заперечень щодо представництва Юнко В.М. його інтересів  суду першої інстанції не надавало. 
З огляду на наведене, колегія апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" про залишення позовної заяви без розгляду.
У судовому засіданні 16.12.2020 р. представник апелянта надав пояснення на обґрунтування власної правової позиції, вважає, що рішення та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального право, тому просить скасувати рішення та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області та відмовити у задоволенні позовних вимог та у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає, що рішення та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити рішення та додаткове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 р. у справі №918/388/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД"- задоволено.  Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 1 900 000, 00 грн. заборгованості підлягає до задоволення у повному обсязі, з огляду на її обґрунтованість та доведеність.
Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 р. у справі №918/388/20 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД"  56 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена позивачем до відшкодування сума понесених витрат на правову допомогу є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо неї інших учасників справи. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля"  звертає увагу на те, що позивач, стверджуючи про укладення договору поставки від 10.05.2019 №10/05/19/1 та виникнення між сторонами господарських зобов`язань, на підтвердження цього факту надав суду лише скріншоти електронних листів із зображенням надісланих файлів та роздруківки договору №10/05/19/1 від 10.05.2019 з електронних листів.
Також, скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції не звернув увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що копії договору та специфікації, електронні листи, роздруківки (скріншоти) які наявні в матеріалах справи, створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що вони підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Такі обставини унеможливлюють ідентифікацію відправника повідомлення, а зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення.
Аналогічна за змістом позиція викладена Касаційним господарським судом в постанові від 16.03.2020 по справі №910/1162/19. В цій постанові касаційний суд, вказав, що оскільки договір від 10.09.2018 №10/09/18 немає ознак електронного документа, не підписаний електронними цифровими підписами сторін, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що такий правочин міг набрати чинності виключно після його фізичного підписання сторонами та скріплення печатками у паперовому вигляді. Проте позивачем не було надано суду належним чинам оформлених ані оригіналу свого примірника договору, ані копії такого документа. 
Крім того, до позовної заяви не додано договору № 10/05/19/1 від 10.05.2019, який був би підписаний зі сторони ТОВ «АГРО ФОНД». Це свідчить, що позивач не погоджував його умов. Тому договір не може вважатися укладеним, а кошти в розмірі 1 900 000,00 грн. такими, що сплачені на виконання його умов.
Також, скаржник стверджує, що позивач неправильно визначив предмет спору, вказуючи, що грошові кошти підлягають стягненню з відповідача, оскільки були сплачені на виконання договору №10/05/19/1 від 10.05.2019. Вважає, що ТОВ «АГРО ФОНД» не довело правомірності своїх вимог саме з підстав, наведених у позові.
Стосовно додаткового рішення апелянт стверджує, що у додатковому рішенні суд першої інстанції зазначив, що представники сторін про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи. Таке твердження господарського суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки суд першої інстанції належним чином не повідомив ТОВ «МРІЯ СТАРОСІЛЛЯ» про розгляд заяви ТОВ «АГРО ФОНД» про ухвалення додаткового рішення.

          Мотивуючи заперечення щодо доводів апеляційної скарги,  Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" звертає увагу, що суди України приймають електронні документи в якості доказів. Так, у справі № 923/566/19, яка переглядалася Верховним Судом, господарські суди прийняли у якості належних та допустимих доказів скріншоти листування електронною поштою (Постанова Верховного Суду від 17 березня 2020 р.).
          Отже, електронні докази, подані в паперових копіях щодо підтвердження Акту укладення Договору поставки №10/05/19/1 від 10 травня 2019 р. між позивачем та відповідачем є належними та допустимими доказами, а договір № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОНД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія Старосілля» правомірним. 
Крім того, з протоколу судового засіданні Господарського суду Рівненської області вбачається, що суд першої інстанції, діючи у відповідності з нормами процесуального законодавства, дослідив електронні докази в оригіналі, шляхом їх огляду з портативного пристрою представниці позивача.
Також, позивач наголошує на тому, що виконав свої зобов`язання за Договором в частині передоплати, тому Договір є укладеним та частково виконаним однією зі сторін Договору - Позивачем.
Щодо додаткового рішення, то позивач  вважає його законним та обґрунтованим.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
10 травня 2019 року між ТОВ "АГРО ФОНД" та ТОВ "Мрія Старосілля" було укладено договір поставки № 10/05/19/1, за яким постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця зернові, масличні культури, (пшеницю) та похідні від них (надалі - товар), а покупець приймає товари і оплачує його згідно до умов договору в асортименті, якості, кількості та за цінами, які зазначені у підписаних Специфікаціях та видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.
Вищевказаний договір було укладено між сторонами шляхом електронного листування  з використанням електронної пошти. Від сторони позивача листування здійснював ОСОБА_1 з  електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 зі сторони Відповідача листування здійснював ОСОБА_2 , директор ТОВ "Мрія Старосілля", з електронної адреси: tovms.agro@gmail.com. 
Крім того, з метою укладення договору відповідач направив позивачу скан-копії установчих документів, зокрема витяг зі статуту ТОВ "Мрія Старосілля", затвердженого загальними зборами учасників ТОВ "Мрія Старосілля" протоколом №9 від 14 липня 2017 року; Протокол №6 загальних зборів Учасників ТОВ "Мрія Старослілля" від 09.03.2017року про призначення ОСОБА_3 директором відповідача, завірений підписом та печаткою відповідача; Наказ №2 від 15.03.2017 року про прийняття на роботу ОСОБА_3 на посаду директора з 17.03.2017 року та інші документи.
З електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2  відповідачем, окрім іншого, було  надіслано позивачу фотографічний знімок  паспорта громадянина України   ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , який було видано 18.02.2019 року органом 0710.
У свою чергу  позивач 10.05.2019 року  направив відповідачу проєкт договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року. Після узгодження сторонами істотних умов договору, відповідач 12.05.2019 року о 10:20 направив позивачу скан-копії підписаних та завірених печаткою  відповідача договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року, специфікації № 1 до договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року та Рахунку-фактури № 74 від 11 травня 2019 року.
Умовами договору передбачалось, зокрема, наступне.           
Відповідно до п. 2.1. договору постачальник повинен передати (поставити) покупцеві товар, якісні характеристики та комплектність якого відповідають вимогам, зазначеним у розділі 1 цього договору та відповідати державним стандартам України.
Відповідно до п. 4.2. договору оплата товару здійснюється за 800 (вісімсот) тон: 50 % при отриманні рахунку, а саме 1 600 000,00 грн і в подальшому по факту завантаження транспорту покупця в наступному порядку: оплата у розмірі 30 % від вартості завантаженого Товару - протягом 1 (одного) банківського дня з моменту завантаження товару, остаточний розрахунок - не пізніше наступного дня за днем отримання покупцем в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової  накладної  на поставлений товар в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з п. 1 специфікації № 1 до договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити  продукцію на умовах договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року, а саме : "Кукурудза" у кількості 800,00 тон, ціна за одиницю в гривнях у т.ч. ПДВ - 4000,00, загальною вартістю в гривнях у т.ч. ПДВ - 3 200 000,00 грн.
У рахунку-фактурі № 74 від 11 травня 2019 року вказано вищезазначену інформацію щодо продукції та оплати за договором № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року, а також вказано платником ТОВ "АГРО ФОНД", а постачальником ТОВ "Мрія Стросілля" із наступними реквізитами: р/р № НОМЕР_2 в ПАТ "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ" (м. Київ), МФО 320371, ЄДРПОУ 38768183.
14 травня 2019 року ТОВ "АГРО ФОНД" здійснило оплату в розмірі 1 900 000,00грн  відповідно до договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року на вищевказані реквізити, що підтверджується платіжним дорученням № 10937 на суму 300000,00 грн та платіжним дорученням № 10912 на суму 1 600 000,00 грн.
Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за договором в частині передоплати, тому договір є укладеним та частково виконаним однією зі сторін договору.
14 травня 2019 року ТОВ "АГРО ФОНД" було направлено лист на відвантаження товарів, за договором поставки із транспортними засобами та їх водіями які будуть здійснювати приймання товарів (том1, а.с. 94).
Разом з цим, 14 травня 2019 року ТОВ "Мрія Старосілля" відмовилося здійснювати поставку за договором № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року, про що свідчать пояснення водіїв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 16.05.2019 року (том 1 а.с. 95-101).
На підставі вище викладеного позивач  просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" 1 900 000, 00 грн - попередньої оплати за договором № 10/05/19/1 від 10.05.2019 року.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 року позов задоволено,  стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" 1 900 000, 00 грн - попередньої оплати за договором № 10/05/19/1 від 10.05.2019 року та 28 500,00 грн - судового збору. 

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.
Стаття 11 Цивільного кодексу України   вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. 
Як зазначено в      ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Абзац 1 ч.1 ст.193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Згідно із ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Статтею 627 цього Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Згідно ч.1      ст.640 Цивільного кодексу України      договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Відповідно до   ст.641 Цивільного кодексу України   пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною, що передбачено в ч.1 ст.642 ЦК України. 
Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору поставки та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, а також положення параграфу 1, 3    глави 54 Цивільного кодексу України.
Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1   ст. 692 Цивільного кодексу України   покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором      не встановлений інший строк оплати товару.
Частина 1 статті 73 ГПК  встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет.
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Правила частини 1 і 2 ст.86 ГПК встановлюють, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної  скарги.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" уклали 10 травня 2019 року  договір поставки №10/05/19/1, за яким постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця зернові, масличні культури, (пшеницю) та похідні від них (надалі - товар), а покупець приймає товари і оплачує його згідно до умов договору в асортименті, якості, кількості та за цінами, які зазначені у підписаних Специфікаціях та видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 2.1. договору постачальник повинен передати (поставити) покупцеві товар, якісні характеристики та комплектність якого відповідають вимогам, зазначеним у розділі 1 цього договору та відповідати державним стандартам України.
Відповідно до п. 4.2. договору оплата товару здійснюється за 800 (вісімсот) тон: 50% при отриманні рахунку, а саме 1 600 000,00 грн і в подальшому по факту завантаження транспорту Покупця в наступному порядку: оплата у розмірі 30 % від вартості завантаженого товару - протягом 1 (одного) банківського дня з моменту завантаження товару, остаточний розрахунок - не пізніше наступного дня за днем отримання покупцем в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової  накладної  на поставлений товару в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як вбачається із п. 11.3  договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року, що підписання документів та направлення їх по факсу або з допомогою інших засобів  електронного зв`язку, належним чином оформлені і підписані уповноваженими представниками сторін документи які регулюють відношення сторін по даному договору, мають юридичну силу.
Згідно з п.1 специфікації №1 до договору №10/05/19/1 від 10 травня 2019 року продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити  продукцію на умовах договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року, а саме : "Кукурудза" у кількості 800,00 тон, ціна за одиницю в гривнях у т.ч. ПДВ - 4000,00, загальною вартістю в гривнях у т.ч. ПДВ - 3 200 000,00 грн (том 1 а.с. 90).
У рахунку-фактурі №74 від 11 травня 2019 року вказано вищезазначену інформацію щодо продукції та оплати за договором № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року, а також вказано платником ТОВ "АГРО ФОНД", а постачальником ТОВ "Мрія Стросілля" із наступними реквізитами: р/р № НОМЕР_2 в ПАТ "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ" (м. Київ), МФО 320371, ЄДРПОУ 38768183 (том 1, а.с. 91).
14 травня 2019 року ТОВ "АГРО ФОНД" здійснило оплату в розмірі 1 900 000,00грн  відповідно до договору №10/05/19/1 від 10 травня 2019 року на вищевказані реквізити, що підтверджується платіжним дорученням №10937 на суму 300000,00 грн та платіжним дорученням №10912 на суму 1 600 000,00 грн (том 1,  а.с.92-93 ).
Як свідчать матеріали справи, а саме: пояснення водіїв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 16.05.2019 року (том 1 а.с. 95-101) та це не спростоване відповідачем, останній не здійснив поставку товару, визначеного специфікацією № 1 до договору поставки  в результаті чого на момент звернення до суду у відповідача існує прострочена заборгованість з повернення суми попередньої оплати у розмірі 1 900 000, 00 грн.
Доказів поставки відповідачем товару чи повернення попередньої оплати на вказану суму суду не надано.          
17.10.2019 набув чинності   Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву      статті 79 ГПК   з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до   статті 79 ГПК України   наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Розглядаючи категорії стандарту доказування суд відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц(провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись добалансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Відповідно до частини четвертої   статті 11 ГПК України,   статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"   суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених   статтею 86 ГПК України   щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1 - 3 частини першої   статті 237 ГПК України   передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Суд зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі      "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").
Виходячи із сукупної оцінки наданих доказів з позиції їх вірогідності, апеляційний суд враховує, що відповідачем не надано достатньо обґрунтованих пояснень щодо наявності електронного листування і обміну документами на спростування тверджень позивача про наміри укласти господарський договір. Аргументи відповідача у тій частині доводів, які стосуються відсутності на електронних документах електронного цифрового підпису враховуються апеляційним судом, проте апеляційний суд приймає до уваги також інші докази, на які посилається позивач, зокрема  підтверджений факт електронного листування та здійснення попередньої оплати вартості товару, яка не була повернута відповідачем як така, що здійснена помилково.
Відтак доводи апелянта про те, що договір не можна вважати  укладеним, а кошти  в розмірі 1   900   000,00 грн. такими, що сплачені на виконання його умов, колегія суддів оцінює критично, з огляду на наявність  рахунку-фактури №74 від 11.05.2019 р. із зазначенням усіх необхідних даних, зокрема найменування товару, його ціну, кількість, реквізитів сторін. Саме на підставі цих даних на вказані в рахунку-фактурі реквізити ТОВ «Агро Фонд» здійснило оплату, що підтверджується платіжним дорученням №10937 на суму 300   000,00 грн та платіжним  дорученням №10912 на суму 1   600   000,00 грн, що підтверджує існування договірних відносин між сторонами.
Апелянт посилається на відсутність електронного цифрового підпису на електронних документах, що не заперечується позивачем, а також на неможливість ідентифікації особи, яка створила та здійснила відправку документів, в той же час не надаючи достовірних та обґрунтованих пояснень  тих обставин, на які послався позивач, зокрема щодо складання рахунку-фактури №74 від 11.05.2019 р. із зазначенням конкретних даних, які були включені до умов договору.
Електронними доказами, як встановлює ст.96 ГПК України, є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.
Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Відповідно до ст.11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"    електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу; якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері.
Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження; у разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.
Як вбачається із п. 11.3  договору № 10/05/19/1 від 10 травня 2019 року, сторони не виключали можливості використання електронного зв`язку, оскільки передбачили можливість підписання документів та направлення їх по факсу або з допомогою інших засобів  електронного зв`язку, а також що належним чином оформлені і підписані уповноваженими представниками сторін документи, які регулюють відношення сторін по даному договору, мають юридичну силу.
Враховуючи, що сторони в договорі не виключали можливості використання електронних засобів зв`язку для передачі актів та рахунків в    електронному вигляді, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги електронні докази.
Також, з протоколу судового засідання від 09.09.2020 р. вбачається, що Господарським судом Рівненської області було досліджено електронні докази в оригіналі, шляхом їх огляду з портативного пристрою представниці позивача.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що сторони уклали договір поставки у спрощений спосіб (шляхом виставлення рахунків та оплати коштів на підставі платіжних доручень), і між ними виникли цивільні правовідносини, які звичайно виникають  із договорів поставки.
Твердження апелянта, що надані позивачем докази створювалися не у відповідності з порядком, визначеним Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», що  унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, а зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення, не спростовує інших встановлених обставин.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Щодо оскарження ТОВ «Мрія Старосілля» додаткового рішення  від 28.09.2020 р. колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до    ст. 123 Господарського процесуального кодексу України    судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі    ст. 126 Господарського процесуального кодексу України    за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно зі    ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"    адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" звернулося до Адвокатського об`єднання "Правда і Закон" про що було укладено відповідний Договір про надання правової допомоги № 20/05/19-1 від 20.05.2019 року.
Згідно з п. 1.1. договору клієнт  доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, забезпечити надання правової допомоги в якості адвоката, захисника, представника клієнта.
Пунктом 4.1. договору передбачено, що вартість послуг адвокатського об`єднання визначається додатковими угодами до цього договору або протоколом погодження ціни, які є невід`ємною частиною цього договору або фактично виставленими рахунками. 
Відповідно до пункту 4.2. договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку .
Пунктом 4.3. договору  за результатами надання правової допомоги  складається акт про надання правової допомоги, що підписується  представниками сторін.
На підтвердження вказаного, представником позивача до матеріалів справи долучено: протокол погодження договірної ціни від 24.07.2020 року, акт прийому - передачі наданих послуг від 10.09.2020 року,  рахунок на оплату №01  від 10.09.2020 року на суму 56 400, 00 грн, платіжне доручення № 20508 від 14.09.2020 року на суму 56 400,00 грн.
З огляду на обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами та норми ст.ст.126, 129 ГПК України, отже витрати позивача на правову допомогу в сумі 56 400 грн. є обґрунтованими.
Доводи апелянта про те, що ТОВ «Мрія Старосілля» не було належним чином повідомлене про призначення судового засідання щодо розгляду заяви ТОВ «Агро фонд» про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступне.
17 вересня 2020 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 14.09.2020 року  про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат.
Ухвалою суду від 17.09.2020 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" - адвоката Юнко Марії Василівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.09.2020 року.
Ухвалу від 17.09.2020 р. було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Старосілля» та було вручено 21.09.2020 р., що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.
          Відтак, колегія суддів залишає без змін додаткове судове рішення щодо розподілу судових витрат.
          Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає посилання відповідача, наведені в апеляційній скарзі на додаткове рішення,  необґрунтованими, у той час як питання про витрати належним чином досліджено та правильно оцінено судом першої інстанції при розгляді спору.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень     статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні та додатковому рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні     для скасування рішення суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення та додаткового рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення та додаткове рішення господарського суду - без змін.                                                                                                                                                  
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно     ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст.     269,     270,     275,     276,     281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 р. та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 р. у справі №918/388/20 - залишити без задоволення, рішення та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/388/20  повернути Господарському суду Рівненської  області.

Повний текст постанови складений "23" грудня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.