ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/5812/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т.   Б., Чумака Ю.   Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - ДП)
на ухвалу   Господарського суду міста Києва (суддя Ващенко Т. М.) від 12.03.2020
та постанову   Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Ходаківська   І. П., судді Владимиренко С. В., Демидова А. М.) від 27.05.2020 у справі 
за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (далі - АТ)
до   ДП
про   стягнення 4 879 782,67 грн,

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1.          25.02.2020 ДП звернулось до Господарського суду міста Києва із скаргами, в яких просило визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б. А. (далі - Виконавець); зобов`язати Виконавця зупинити вчинення виконавчих дій на виконання наказів №   910/5812/19, виданих Господарським судом міста Києва 18.12.2019, та винести постанови про зупинення виконавчих проваджень № 61108339 та № 61107056, відкритих постановами Виконавця від   29.01.2020 (далі - Скарги). 
1.2.          Скарги мотивовані тим, що 03.12.2019 Фонд державного майна України видав наказ № 1255 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", у зв`язку з чим Виконавець на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) мав зупинити вчинення виконавчих дій щодо ДП у спірних виконавчих провадженнях. 30.01.2020 Скаржник звертався до Виконавця відповідними заявами, однак вони залишені без задоволення.

2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2020, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2020, у задоволенні Скарг відмовлено.
2.2.          Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ДП не пропустило строк на звернення зі Скаргами, встановлений приписами статті 341 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з чим клопотання АТ про залишення їх без розгляду задоволенню не підлягає; Законом України №   145-IX від 02.10.2019 "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" (далі - Закон 145-IX) не заборонено звертати стягнення на грошові кошти ДП; Скарги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки спрямовані на ухилення від виконання судових рішень, які набрали законної сили.
2.3.          Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 145-IX з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти, що спростовує доводи ДП про заборону на звернення стягнення на його кошти у спірних виконавчих провадженнях; суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ДП не пропустило встановлений статтею 341 ГПК України строк на звернення зі Скаргами, однак це не призвело до ухвалення неправильного по суті судового рішення про відмову у задоволенні Скарг та не може бути достатньою підставою для його скасування.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1.          10.06.2020 ДП подало касаційну скаргу, в якій з урахуванням заяви про виправлення описок просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу на бездіяльність Виконавця у виконавчому провадження №   61108339.

4.          Доводи Скаржника, викладені в касаційній скарзі 
4.1.          Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про можливість стягнення грошових коштів ДП, оскільки не врахував положення пункту 12 частини першої статті 34 Закону, включеного Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна", що набрав чинності з 07.03.2018. Ці норми унеможливлюють проведення виконавчих дій стосовно ДП, оскільки воно включено до переліку об`єктів, які підлягають приватизації в 2019 році.
4.2.          Суд апеляційної інстанції порушив приписи частини четвертої статті 269   ГПК   України, оскільки дійшов висновку про прийняття судом першої інстанції до розгляду Скарг, які подані з порушенням встановленого строку, однак не скасував його ухвалу, якою Скарги залишено без задоволення, а залишив її без змін. Тобто, встановивши порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вийшов за межі доводів та вимог апеляційної скарги, але не скасував ухвалу суду першої інстанції.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
5.1.          17.08.2020 АТ подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити скаргу без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін виходячи з такого.
5.2.          ДП було обізнане про наявність спірних виконавчих проваджень з 30.01.2020 та мало дізнатись з 01.02.2020, що постанови про зупинення вчинення виконавчих дій Виконавець не ухвалив, однак зі Скаргами звернулось тільки 25.02.2020, тобто зі спливом десятиденного строку, встановленого статтею 341 ГПК України, без заяви про його поновлення.
5.3.          Зупинення виконавчих дій у спірних виконавчих провадженнях призведе до порушення конституційного принципу обов`язковості виконання судового рішення у цій справі.
5.4.          Зупинення виконавчих дій порушить положення частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право AT мирно володіти своїм майном, що є недопустимим.

6.          Розгляд справи Верховним Судом
6.1.          Ухвалою Верховного Суду від 13.07.2020 (головуючий - Кушнір І. В., судді: Мачульський Г. М., Краснов Є. В.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП в письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи; визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 17.08.2020.
6.2.          Розпорядженням Верховного Суду № 29.3-02/2325 від 24.09.2020 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/5812/19 у зв?язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 15.09.2020 про відставку судді Кушніра І. В.
6.3.          За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 24.09.2020 цю справу передано колегії суддів у складі: Пільков К. М. - головуючий, Дроботова   Т. Б., Чумак Ю. Я.
6.4.          Ухвалою Суду від 13.10.2020 касаційну скаргу ДП прийнято до розгляду у письмовому провадженні.

7.          Встановлені судами обставини
7.1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 у цій справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019, позов задоволено частково; стягнуто з ДП на користь АТ 1   616   232,67 грн основного боргу, 1   616   232, 67 грн штрафу, 28   693, 66 грн пені, 2391,14 грн 3% річних, 73   196, 74 грн судового збору, 16 700 грн витрат на професійну правничу допомогу.
7.2.          Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2019 у цій справі стягнуто з ДП на користь АТ 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
7.3.          18.12.2019 Господарський суд міста Києва на виконання зазначених рішення та додаткової постанови видав відповідні накази.
7.4.          29.01.2020 Виконавець своїми постановами відкрив виконавчі провадження №   61107056 та № 61108339 на виконання зазначених наказів. Відомості про ці постанови внесені до автоматизованої системи виконавчих проваджень (т. 2, а.   с. 8, 55).
7.5.          ДП обізнане про наявність виконавчих проваджень № 61107056 та №   61108339 з 30.01.2020.
7.6.          30.01.2020 ДП звернулося до Виконавця із заявами, в яких вказало на необхідність зупинення виконавчих проваджень № 61107056 та № 61108339, оскільки його включено до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств, їх структурних підрозділів, які підлягають приватизації в 2019 році (т. 2, а. с. 6-7, 53-54).
7.7.          25.02.2020 ДП звернулось до суду зі Скаргами без заяв про поновлення десятиденного строку, встановленого статтею 341 ГПК України.
7.8.          Станом на 20.10.2019 ДП включено до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

8.          Позиція Верховного Суду 
8.1.          Згідно зі статтею 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
8.2.          Пунктом "а" частини першої статті 341 ГПК України передбачено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.
8.3.          Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу.
8.4.          З огляду на встановлений статтею 115 ГПК України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ГПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від   13.09.2019 у справі № 920/149/18.
8.5.          Суди встановили, зокрема, що 18.12.2019 Господарський суд міста Києва видав накази про стягнення грошових коштів на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2019 у цій справі; на виконання цих наказів 29.01.2020 Виконавець ухвалив постанови про відкриття виконавчих проваджень № 61107056 та № 61108339, відомості про які внесені до автоматизованої системи виконавчих проваджень; ДП було обізнане про наявність цих виконавчих проваджень з 30.01.2020 і цього ж дня звернулось до Виконавця із заявами про необхідність їх зупинення, оскільки його включено до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств, їх структурних підрозділів, які підлягають приватизації в 2019 році; 25.02.2020 ДП звернулось до суду зі Скаргами без заяв про поновлення десятиденного строку, встановленого статтею 341 ГПК України.
8.6.          Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав, що ДП не пропустило строк на звернення зі Скаргами, встановлений приписами статті 341 ГПК України, прийняв їх до розгляду та відмовив у їх задоволенні, оскільки положення Закону 145-IX не забороняють звертати стягнення на грошові кошти ДП, а Скарги необґрунтовані та спрямовані на ухилення від виконання судових рішень, які набрали законної сили.
8.7.          Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами суду першої інстанції в частині необґрунтованості доводів ДП про заборону звернення стягнення на його кошти у спірних виконавчих провадженнях, однак вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ДП не пропустило строк на звернення зі Скаргами, встановлений статтею 341 ГПК України. На думку суду апеляційної інстанції, ця помилка не призвела до ухвалення неправильного по суті судового рішення, яким відмовлено у задоволенні Скарг, та не може бути достатньою підставою для його скасування.
8.8.          Суд не може погодитись з наведеними висновками з огляду на таке.
8.9.          Пунктом 12 частини першої статті 34 Закону унормовано обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
8.10.          Частиною другою цієї статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
8.11.          З огляду на наведені положення Закону після звернення ДП до виконавця із заявами про необхідність зупинення виконавчих проваджень з підстав його включення до переліку підприємств, які підлягають приватизації (30.01.2020), воно мало змогу дізнатися про стверджуване порушення свого права (відсутність відповідних постанови про зупинення виконавчих дій) зі спливом наступного робочого дня, який настав після подання зазначених заяв, однак звернулось зі Скаргами до суду лише 25.02.2020.
8.12.          Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що ДП звернулось зі Скаргами з пропуском десятиденного строку, встановленого приписами статті 341 ГПК України, без відповідного клопотання про його поновлення.
8.13.          Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.
8.14.          За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
8.15.          Водночас, згідно з частиною першої статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення, а відповідно до частини другої статті 341 ГПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії/бездіяльність органів ДВС може бути поновлено судом.
8.16.          Однак встановивши, що ДП подало Скарги з пропуском десятиденного строку, встановленого приписами частини першої статті 341 ГПК України, що є підставою для залишення їх без розгляду, суд апеляційної інстанції підтримав висновок суду першої інстанції про необхідність відмовити у задоволенні Скарг, а також не врахував можливість поновлення судом цього строку, передбачену частиною другою статті 341 ГПК України.
8.17.          Отже, господарські суди попередніх інстанцій, відмовивши у задоволенні Скарг, допустили порушення норм процесуального права, оскільки за приписами частини другої статті 118 ГПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, що не позбавляє скаржника в подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 920/149/18.
8.18.          Пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу для продовження розгляду.
8.19.          Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм процесуального права (стаття 310 ГПК України).
8.20.          Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувані судові рішення - скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції зі стадії прийняття Скарг ДП до розгляду.

9.          Судові витрати
9.1.          Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" задовольнити частково.
2.          Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 у справі № 910/5812/19 скасувати.
3.          Справу № 910/5812/19 направити до Господарського суду міста Києва зі стадії прийняття до розгляду скарг Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на бездіяльність державного виконавця.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                К. М. Пільков
Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова
                                                                                                    Ю. Я. Чумак