Справа № 457/1092/20                                Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І. 
Провадження № 33/811/1441/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Трускавецького міського суду Львівської області від 15 вересня 2020 року 

в с т а н о в и в :

Постановою судді Трускавецького міського суду Львівської області від 15 вересня 2020 року
                                                                ОСОБА_1 , 
                                                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
                                                               яка проживає за адресою: 
                                                                АДРЕСА_1 

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420, 40 грн судового збору.
ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона 09.09.2020 року о 13 год. 00 хв. вчинила насильство відносно своєї сестри – ОСОБА_2 , виражаючись образливими та нецензурними словами.
 
На постанову судді ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд допустив порушення матеріального та процесуального права щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.
09 вересня 2020 року приблизно о 13.00 год. вона знаходилась на подвір`ї будинковолодіння, яке належить їх матері ОСОБА_3 . В цей час, з будинку вийшла її сестра ОСОБА_2 , яка перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинила з нею сварку, в ході якої висловлювалася нецензурними словами на її адресу. Вона викликала наряд поліції і почала знімати її на свій мобільний телефон. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції, які взяли у неї заяву, відібрали пояснення у сестри і поїхали. 
Під час розгляду справи, вину вона не визнала, так як не спричиняла та не мала умислу на спричинення домашнього насильства у сім`ї. У постанові суду зазначено, що її вина стверджується поясненням ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Це помилкове твердження суду, так як ОСОБА_3 є її матір`ю і в судовому засіданні надала пояснення, аналогічне її поясненням, чим спростувала пояснення ОСОБА_2 . Крім того судом порушено її право на захист, оскільки не роз`яснено права користуватися правовою допомогою під час розгляду справи. 
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просить постанову судді скасувати. ОСОБА_1 пояснила, що її сестра ОСОБА_2 зловживає спритними напоями та постійно вчиняє конфлікти. 09.09.2020 конфлікт вчинила саме сестра ОСОБА_4 обзивала її нецензурними словами та принижувала її. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, свідка ОСОБА_3 перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що постанову судді слід скасувати, а справу закрити з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, суддею першої інстанції цих вимог закону в повній мірі дотримано не було, внаслідок чого суддя дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.
У даному випадку протокол відносно ОСОБА_1 складено без врахування вимог Закону. Так, у протоколі зазначено, що 09.09.2020 о 13 год. ОСОБА_1 обзивала свою сестру ОСОБА_2 образливими та нецензурними словами, своїми діями вчинила насильство в сім`ї.
При цьому не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тобто фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколах не розкрита. 
Отже, насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Як пояснила в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 конфлікту, який відбувся 09.09.2020 між її дочками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вона не бачила, коли прийшла додому то працівники поліції вже відбирали пояснення у них. Зазначила, що дочка ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, та в стані алкогольного сп`яніння влаштовує сварки, вона особисто протягом останніх 6 місяців двічі викликала поліцію щодо вчинення конфліктів дочкою ОСОБА_2 . 
Разом з тим, при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_1 суддя першої інстанції не звернув уваги на належність та допустимість доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства. З протоколу про адміністративні правопорушення вбачається, що останння обзивала сестру ОСОБА_2 нецензурними словами, але з доданих до протоколу матеріалів не слідує, що такі дії являються домашнім насильством, тобто дії, які можна кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
З викладених вимог закону вбачається, що зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 , які полягали у вчиненні словесного конфлікту із ОСОБА_2 , не утворюють самі по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Також в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяла з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди її психічному здоров`ю. 
У справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись п.1 ст.247, ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Трускавецького міського суду Львівської області від 15 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах